188 THEMÁK EDE: 
Hogy igen sokan a edeliblátis jelzőt használják, az onnét magyarázható, 
hogy legnagyobb része az állam birtokát képezi s a Delibláton székelő főerdészeti 
hivatal kezelése alatt áll. 
STILL Nánxpok, fehértemplomi gymnasiumi tanár szives volt engem a sivatag 
körül fekvő helységekben egymástól eltérő elnevezésekre, valamint a Deliblát jelző 
helytelen használatára figyelmeztetni. Vele egyetértőleg legmegfelelőbbnek a 
WEessELny JózsEF által használt elnevezést cDas Banater Sandrevier", cDie Bana- 
ter Wüstev, találom. Én a megváltozott politikai felosztásnál fogva sDél- 
magyarországi homoksivatagy-nak nevezem el s szerény véleményem szerint, 
fekvésénél fogva ezen elnevezés legjobban is illeti meg. 
Alakja egy kerülékhez hasonlít, melynek nagyobb tengelye Észak-nyugat- 
Délkeleti irányban halad s vagy 36 kilométer hosszú, míg kisebb tengelye Észak- 
kelet-Délnyugatra terjed s vagy 1175 kilométer. 
Északi határán van Károlyfalva, Nikolincz és Ulma; keleten Grebenácz, 
Gaitasol, Új- és Ó-Palánka ; délen Dubovác és Mramorák ; nyugaton Alibunár. 
A Duna délkeleti határán érinti s a :Karas keleti szegletében szeli a sivata- 
got, északról dél felé kanyarodván, a hol Ó-Palánka mellett a Dunába ömlik. 
A felsorolt helységek és a Duna korántsem képezik, vagy jobban mondva 
képezték azelőtt határát ; folytatódik az még Szerbiában is, amint azt a Duna- 
partról, de magáról a homoksivatagról, sőt a fehértemplomi szőlőhegyekről igen 
tisztán láthatni. Kétségtelen, hogy ez valamikor egy terület volt s midőn a bel- 
tenger a gátat a mostani dunai szorosban áttörte, akkor a homokot magával 
sodorta, benne mélyebb ágyat vájván magának. 
A délmagyarországi homoksivatag mintegy kiemelkedik az alföldből. A sík- 
ság itt megszünik s az egész sivatag hullámos dombokból áll, melyek néha hegyek- 
nek is beillenek. Legtalálóbban vélem felületi viszonyait jellemezni, ha azt egy 
viharos tengerrel hasonlítom össze, midőn az óriási hullámokat hány. Képzeljük 
az egész tengert egyszerre megmeredni s akkor e sivatag felületének legtalálóbb 
képét kapjuk. Az egész sivatag tehát csupa kisebb nagyobb hosszura nyuló 
homokbuczkákból vagy hullámdombokból és mélyedésekből, vagy hullámvöl- 
gyekből áll. 
A homokbuczkák és völgyecskék, melyek hosszúkásak, egyszersmind az ott 
uralkodó délkelet-északnyugati szélirányt is jelzik. Vannak buczkák, melyek való- 
ságos hegyekké nőttek. Az ilyen homokhegy egyik lejtője, mely a szél iránya ellen 
van, nagyon lassan emelkedik s dűlése 5—209-ra tehető, míg az ellenkező oldala 
hirtelen esik 50—70" alatt. Egyes hegyek relativ magassága 30—60 meter. 
A sivatag képe nem olyan egyhangú, a mint ezt sokan képzelik. A. szél pusz- 
tító hatása és a növénység megkötő ellentörekvése folytonosan küzdve egymással, 
elég változatos képet alkotnak. Míg a növénység egyes képviselői mindenütt meg- 
gyökeresedni igyekeznek; s a hol csak némileg alkalmas helyet találnak, felütik 
tanyájokat, eltakarják, elrejtik a homokot legveszedelmesebb ellenségök, a szél 
elől; addig a szél mindenütt a hol a meztelen vagy gyengén takart homokhoz 
hozzá férhet, azt rögtön mozgásba hozza, tovább sodorja s ez által az utjában eső 
növénységet is elpusztítja. Legelésző állatok lábnyomai vagy egy kerékvágás már 
elegendő arra, hogy ezen helyen homokfúvás támadjon. 
A. délmagyarországi homoksivatagon vannak elég nagy területek, a hol 
