DELMAGYARORSZÁGI HOMOKSIVATAG. 189 
a növénység a szél uralmát tökéletesen legyőzte. Ilyen területek részint a messze 
terjedő legelők, részint oly erdők, melyek vagy kedvező tényezőknek és a véletlen- 
nek vagy pedig az ember szorgalmának és kitartásának köszönik létöket. 
De vannak egészen sívó területek 15, melyeken még most is korlátlanúl ural- 
kodik a szél. A legnagyobb Grebenáczi sívón kívül még két kisebbel találkozunk. 
Megjegyzendő azonban, hogy mind a három szoros összefüggésben áll egymással. 
Ha e terület egyik hegyét megmászszuk, akkor egy fehér homoktengert látunk 
magunk előtt, mely tulajdonképi megszakitás nélkül csak itt-ott egyes bokrok, 
facsoportok és gyepes szalagok által van tarkázva. ! 
Figyelmen kívül nem hagyhatom, hogy a futóhomok egyes mélyebb helye- 
ken, tehát ott, hol durvább szemekből áll, a felületen 1—2 cm. vastag kéreggé 
összetapad. Ezen összetapadt darabok sohasem érnek el nagyobb kiterjedést. 
A legnagyobbak 2—31[ ] méternyi területtel birnak s ezek is rendesen kisebb 
szabálytalan részekre elválnak. Ezeknek képződése mindenesetre nagyobb meny- 
nyiségű mésztartalomra mutat, mely az esőviz szénsava által némileg oldatván, 
kötő szer gyanánt hat és a kis homokszemeket összeragasztja. 
Egy másik érdekes tünemény, mi sokkal ritkábban fordúl elő, hosszú újnyi 
vastagságú gyökerek elmeszesedése. Ezeket többen villámcsöveknek tartották. 
Nekem alkalmam volt azoknak képződését csaknem szemmel kisérni. A Flamun- 
dán ugyanis ilyen hosszú, a homok felületén fekvő meszes csövek irányát követvén, 
láttam, hogy egy elszáradt fa gyökereinek folytatásait képezték. 
WEssELcYy szintén leírja ezen gyökér-elmeszesedést. 
Én a délmagyarországi homoksivatagot két izben 1—1 hétig jártam be és 
pedig 1884. és 1886-ik években. 
WessELY munkája és saját tapasztalataim után a futóhomokról általános- 
ságban, de különösen épen a délmagyarországi homoksivatag anyagára vonatkozó- 
lag, a következőket tartom szükségesnek elmondani. 
Futóhomoknak egészen fínom és legömbölyödött szemcséjű homokot neve- 
zünk. Anyaga majdnem tiszta guarz, kisebb mennyiségű földpáttal, csillámmal, 
magnetittel és kevés mészszei (puha állatok héjaiból) vegyítve. Színe világos, néha 
barnás sárga. Ha azonban több éven át növényi életnek képezte talaját, sokkal 
sötétebb és néha csaknem fekete lesz. 
Tömöttsége 2-3. WEssELY szerint az egyes részecskék összetartása szárazon 
igen csekély, de ha csak 4"/o vizet adunk hozzá, már kézben golyóvá gyúrhatni 
össze. Kiszáradás alkalmával nem húzódik össze, miért 15 a futóhomokos talaj a 
legnagyobb szárazságban sem repedezik meg. Rosz melegvezető lévén, a nap 
melege nem igen hatol a mélységbe ; hanem a sugarak inkább a levegőbe veret- 
nek vissza. 
A futóhomok vízfelvevő képessége rendkivül csekély és ha már nedves is, 
csakhamar ismét kiszárad, mely rosz tulajdonsága a televényességgel előnyösen 
megváltozik. Minél durvább a homok, annál könnyebben ereszti át a vizet a 
földbe. 
Nagyon nevezetes a futóhomoknak nagy capillaritása, melynél fogva a 
vizet alulról hamarább felhozza, mint a hogy azt, nagy esőzések alkalmával lefelé 
bocsátja. Hogy a víz lefelé nem képes elég hamar behatolni, azt azon ellenállásnak 
tulajdonítják, melyet a homokrészek közt létező levegő a behatoló vízre gyakorol. 
