IRODALOM, 207 
csapással és dőléssel birnak, mint az alatta fekvő valószinűen a közép kréta felső 
rétegeihez tartozó homokkő-rétegek, legalúl igen sok borsónyi és kölesszemnyi 
guarzszemcsét tartalmaznak. A körülbelül 30—40"/ vastag rétegösszlet közepe 
táján a guarz majdnem egészen eltünik, de a felsőbb rétegekben ismét jelentkezik 
ugyannyira, hogy a legfelsőbb rétegek már félig homokkövesek. A mészkőösszlet 
a benne levő nummulitek, lithothamnium gumói, és gyér kagylómaradványok 
után itélve a felső eocen vagy valószinűbben az alsó oligocenhez tartozhatik. 
A mészkő számos barlang — melyek legnagyobb része csepegő barlangok — 
által át van hatva; járható nyilással azonban csak kettő bir, ezek egyszersmind 
ősemlősök, kiválóan a barlangi medvék tartózkodási helyei is voltak. 
Az egyiknek két nyilása van, alsó nyilása egy mészkőbánya területébe esik, 
a mészköfejtés következtében keletkezett törmelék által azonban el van temetve, 
a felső nyilás lankásan bemélyedő menete a barlang feletti hegyekről az esővíz 
által lehordta iszappal és törmelékkel be van töltve. Az alsó nyilás szétrombolása 
alkalmával állítólag különösen sok medveagyar került napfényre. 
E helytől mintegy ezer lépésnyi távolban van azon barlang, melyet szerző 
az 1885 év nyarán kikutatott és melynek részletes leírását adja, ebből a követ- 
kezőket veszszük át : 
Maga a barlang összeszoruló és kitáguló tekervényes folyosót képez ; szája, 
két oldalról kiálló sziklák közé van rejtve, háromszögletű, hegyesebb végével 
felfelé áll és egy hasadékban folytatódik. A nyilástól körülbelül 2"/-nyire 
60—70"-nyi meredekség következik, melynek végén két menetet találunk, egy 
felfelő vezetőt jobbra és egy meredeken lefelé vezetőt balra. A jobboldali, körül- 
belül 1177 hosszú, könyökhöz hasonló mellékbarlangot képez, mely végén ki- 
keskenyedve egy hasadékon át a főbarlang felső szintjével összeköttetésben áll. 
A baloldali, fordított S alaku, megközelítően 38 "/ hosszú és 2 "Y-t szélességben 
túl nem haladó főbarlang talapzata az elején meredékesen lefelé halad, közepén 
megközelíti a vízszintest, de a végén emelkedik és kikeskenyedik ; teteje külön- 
böző magasságu és nagyon szabálytalan; lenyuló csepegő kövek és mélyen 
benyuló kisebb-nagyobb üregek változásából áll. A barlang ez utóbbi részének 
legmélyebb pontján, körülbelül a közepén, két, három méter vastagon, mészkő- 
darabokkal kevert zsiros, tapadó agyagos barna föld van, melyben az ősemlősök 
csontjai szórványosan fordultak elő. Ásatás által sikerült szerzőnek innén egy az 
Ursus arctos-hoz közel álló, alsó állkapocs nélküli koponyát; az Ursus speleus 
kisebb fajváltozatához tartozó alsó állkapocs nélküli koponyát; négy darab a 
barlangi medvéhez tartozó ép alsó állkapcsot fogakkal; két kisebbszerű fiatal 
Ursus speleus alsó állkapcsát; egy nagy állkapocs-töredéket; 20 darab nagy 
lábszárcsontot; 60 darab kisebb lábszárcsontot, melyek részint fiatal barlangi 
medve, részint más állatoktól származhattak; 10 darab nagyobb bordacsontot; 
1 darab medve penis-csontot ; több darab tört csontokat, néhány kérődző lábszárát, 
melyeknek izületi része le volt rágva, találni. 
Az ősember házi élete nyomának hiányából szerző azon következtetést 
vonja, hogy a batizpolyánai barlang az ősembernek állandó lakóhelyéül soha sem 
szolgált, hogy azonban a talált csontok után itélve az őskorban huzamosabb ideig 
volt tartózkodási helye a barlangi medvéknek és időszakonkint hihetőleg más 
kortársainak is. 
