IRODALOM. 215 
Az alsó és középső, középső és felső csoport közt megkülönbözteti az alsó, 
illetőleg a felső kristályos mészkövek övét. " 
Az északi kristályos tömegben, szerző szerint, a kristályos mészkövek alsó 
öve és a kristályos palák alsó csoportja hiányzik, ott tehát csak a felső kristályos 
mészkő öve és annak alap- és fedő csillámpala-rétegei vannak kifejlődve. Legfon- 
tosabb a szerző azon állítása, miszerint a mészpalák övében oly üledékek is előfor- 
dulnak, a melyeknek palaxozoos eredetéről alig lehet kételkedni. Ezen körülmény- 
ből, valamint, hogy a verrucano több helyen közvetlenül a mészkőre telepedett, 
dr. ZaPparowicz azt következteti, hogy a kristályos mészkövek felső öve és annak 
fedő rétegei : a csillámpalák és a gneissok, a dyashoz tartoznak. 
Dyas-systemabeli  lerakodásokhoz számítja tehát a szerző a kristályos 
mészkövek felső övét, az ezt fedő kristályos palákat, valamint a verrucanot. Ez 
utóbbi képződmény egyes rögei az északi kristályos palavonulat Galiczia felőli 
szélén, övszerűen csoportosulva, legtöbbször discordansan települnek az alaphegy- 
ségre. Verrucanohoz számítja a szerző a szemcsés guarzitokat, kovasavas kötőszerű 
guarz-konglomerátokat és brecciákat, valamint az ez utóbbiak közé települt vörös 
csillámos homokköveket is. A felső kréta-mészkő övében, a kristályos palarétegek- 
kel közvetlen összefüggésben, helyenkint sárgászöldes tufás-brecciás verruca- 
noszerű kőzetek is láthatók, a melyek hihetőleg melaphyrok és porphyrok tufái. 
E tufás kőzetek legtöbbször szénsavas mészszel vannak átjárva. E diabasok, melyek 
csak szórványosan és csekély kiterjedésben fordulnak elő, a verrucano fekvő réte- 
gein törnek keresztül ; korra nézve tehát alsó dyasbeliek. 
Triasbeli üledékekhez számítja a szerző azon mészköveket és mészbrecciá- 
kat, a melyek helyenkint a verrucanot fedik. Kövületeket azonban ez üledékek 
nem tartalmaznak s a szerző csak települési viszonyokból következteti, hogy 
triasbeliek. A diabasporphyriteket és tufáikat szintén e systemához sorozza. 
Jura üledékei egyes, aránylag igen apró, legtöbbször csak nehány méter 
magas mészköszirtek alakjában jelentkeznek. E mészkövek kövületeket is tartal- 
maznak, melyeknél fogva a szerző azokat részben a strambergi és részben a 
czorsztynai horizont rétegeihez számítja. Hat különböző mészkősziklából a, szerző 
— Dr. NEuMAYER M. meghatározása szerint — a következő kövületeket gyűjtötte 
össze : 
Rhynehonella capillata, ZITT. 
Phylloceras cf. silestacum OPpp. 
Haploceras cf. tomephorum ZIrr. 
Aspidoceras. 
Lithoceras. 
Aptichus latus. 
a obliguus. 
a lamellosus. 
t Én a hegységben a) az alsó, b ) a felső csillámpalák csoportját különböztet- 
tem meg, a melyek közt c) a kristályos mészkövek alsó és felső övei a közbeeső 
társ csillám- és amphibolpala-rétegekkel foglalnak helyet. Alapjában véve a dolgot, 
ZAPALOWICZ úr a kristályos palákat épen úgy osztályozza, mint én. A Rodnai hava- 
sok geologiai viszonyai stb. Magy. tud. Akad. Közlemények XXI. 1885 II. sz. PRimucs. 
