228 TÁRSULATI ÜGYEK, 
idő óta foglalkozik Rorn, azonban csak az 1885. és 1886. év nyarán tanulmá- 
nyozhatta ezen vidéket rendszeresen. Kutatásai a Javorinka-, Bialka-, Sucha- 
woda-, Bysztre- és Koscieliszko-völgyre vonatkoznak. Ezen völgyek mindannyian 
északfelé irányulnak és igen gazdagok különféle jégárnyomokban. 
A Javorinka-völgy vízterülete 35 km? és így tetemesen fölülmulja a déli 
oldal legnagyobb völgyét. Középső és alsó szakaszának üledékes kőzetein elhelye- 
zett gránittömbök és egyéb jövevénykövek arról tanuskodnak, hogy a jégár 
vastagsága némely helyen fölülmulta a 100 "Y-t. A jégár végét illetőleg Rorn 
kutatásai azon sajátságos eredményre vezettek, hogy az nem a Javorinka-patak 
medrében, hanem az őt balfelől határoló, Hovancova nevű széles hegyháton az 
1037 "7/ magas kúpon túl keresendő. Hasonló, de még sokkal szembetünőbb 
eredményre jutott a szomszéd Bialka-völgyben, mely a Magas-Tátrának leg- 
nagyobb völgye (65 km?). Itt is azt tapasztalta, hogy a 260 "/-nél vastagabb 
jégár kilépve a Cservena-skalától alkotott szorosból, nem követte a völgynek 
északkeletre való kanyarodását, hanem északi irányát megtartva baloldalával fel- 
hatott a Russinova polana nevű széles hegyhátra, míg jobb oldala vagy 130 "7-rel 
mélyebben a völgy jobb oldalán rakta le szállítmányát hatalmas oldalmoréna 
alakjában. A lejtős jégár azután a Lysa nevű fürészmalom táján két ágra szakadt ; 
az egyik ág a vízválasztó gerinczén a Goly (1203 "7/) és Glodówka (1171 "9) 
kúpokon áthaladt és nem messze a (ilodowkán túl érte végét, míg a másik a völgy 
talpán folytatta útját és nem messze a Lysa alatt körülbelül 930 "/ magasságban 
megszűnt. i 
Ezen völgyben volt a Magas-Tátrának legnagyobb jégára. Az ott található 
jövevénykövek között vannak olyanok is, melyeknek 70 m? a köbtartalmuk ; 
35—40 m?-esek aránylag gyakoriak. Az oldalmorénák csak némely szakaszban 
láthatók tanulságosan ; a homlokmorénák közül pedig különösen az említendő, 
mely a Halastavat határolja észak felől. A Rosztoka nevű mellékvölgyben, mely- 
nek hátterében a Lengyel Öttó a Sziklawa vízeséssel van, szép csíszolások 
igen gyakoriak. Ezek némely helyen feltünő épségben vannak megtartva és. 
általában a legtanulságosabbak az egész Magas-Tátrában. A Bialka- és Javorinka- 
völgy végmorénáit nyomtalanúl elsodorta a folyó víz. Annál jobban van az meg- 
tartva a Sucha-woda-völgyben, hol a patak, áttörve a jobb oldalmorénát, elhagyja 
a morénaterületet. Ezen völgy már lengyel területen fekszik és a vele egyesülő 
Panszczycza völgygyel együtt csak 22 km? területű. Jégára azonban igen tekin- 
télyes volt és vastagságával jóval fölülmulta a 200 "/-t. Azonban nem csak szép 
homlokmorénájáról és nagyságáról nevezetes ezen jégár, hanem arról is, hogy a 
Kopa Magory-tól északra átlépett a baloldali partján és erős ágat bocsátott a 
szomszéd  Olezyszko-völgybe, melynek üledékes közeteit egészen elárasztotta 
gránittömbjeivel és egyébnemű törmelékeivel. A Suchawoda- és Panszezyczavölgy 
közötti vízválasztó körülbelül 1600 "/ magasságtól kezdve lefelé mindenütt jégár- 
törmelékkel van ellepve; valószínű, hogy ezen gerincz e két völgy jégárainak 
középmorénája. A Sucha-woda jégára 1042 "/ magasságban végződött. 
A Bysztre-völgy-alsó végén a Zakopanei vashámor volt, most papirgyár van 
ott. A község felett körülbelül 1050 "/ magasságban végződött ezen völgy jégára, 
mely alig ért el 50 "fnél nagyobb vastagságot. A völgy mindkét oldalán tisztán 
kivehető oldalmoréna van. A baloldali a "/4 órányira a falutól levő Kalatowka 
