380 Dt FISCHER SAMU: 
Tapasztalataim azt mutatták, hogy ezen kénhydrogén-tartalmú vizeknél 
mindig jodtartalomra is kellett következtetnem, és a jod e vizekben a legegy- 
szerűbb módon mindig kimutatható is volt. Jod majdnem minden forrás- 
vizben elenyésző csekély mennyiségben fordul elő, a hol valaha tenger volt. 
Ott mindig bőven tenyésztek a jodtartalmú tengeri növények, melyek elha- 
lásuk után megszenesedtek és a jodot szétbomlásukig mintegy fogva tartot- 
ták. Nem lehetetlen, hogy a jodfémek konyhasót tartalmazó rétegekből ily 
szétbomlásokból mosattak ki. 
Párosul a joddal a brom, mely hazánk némely konyhasós vizeiben nagy 
mennyiségben fordul elő, pl. Korondon. 
A chlor mintegy elválhatatlan társa a jod- és bromnak, a mennyiben 
nagyobbrészt együtt jönnek elő; miután pedig konyhasós vizekről beszélünk, 
ezen alkatrész egyike a legftontosabbaknak. 
Kénsav és szénsav majdnem soha sem hiányzó alkatrészek. 
Vizsgálataim kiterjedtek továbbá a calcium-, strontium-, magnestum- 
és nalrtumra. 
Hogy ezen vizsgálatokat miként vittem végbe, erre nézve legyen sza- 
bad eljárásomat itt előzőleg leirnom : 
Az útmutató szerint merített vizzel telt és bedugaszolt üveget fölbont- 
ván, a folyadékot színre és szagra vizsgáltam és ha felrázás után netalán 
agyagosnak mutatkozott, leszűrtem és megmértem sürűségét. 
A sürűség megméréséhez 100 grammos négy milliméter vastag nyakú 
üveglombikot használtam, ezen piknometert dr. WARTHA ViNczEe tanár úr 
ajánlata folytán készítettem, valamint egy másikat is, mely gránáttal volt 
ellensúlyozva és tárának szolgált, számításba véve azon levegő súlyát, mely 
a 100 gramm víz által kiszorittatik, valamint azt is, melynek helyét a 100 
grammot mérő tömeg elfoglalja." 
Az ekként készített lombik 15 Celsius fokra lett beállítva. Kisérletei- 
met mind ugyanazon hőmérő- és sürűség-mérővel hajtottam végre, mely 
utóbbi 15 foku vizben lett megtöltve. 
A szilárd alkatrészek meghatározására a WönHLER által ajánlott mód- 
szert "" használtam, t. 1. platin-tégelyben, melyben meghatározott mennyiségű 
olvasztott szénsavas natron volt, egy bizonyos mennyiséget a vízből gyorsan 
lemértem és vizfurdőn bepárologtattam (a gyors mérés azért szükséges, miután 
a magasabb fajsúlyú konyhasós víz rendkívül gyorsan párolog), ezután lég- 
fürdőben 180—200 foknál mindaddig száritottam, míg lehütés után állandó 
súlyt vett fel. 
A víz chlor-tartalmát !/10 normál, pontosan beállított légenysavas 
ezüstoldattal határoztam meg lemért mennyiségű vizben chromsavas kali- 
4 V. ö. cA magyar bors Természettudományi Közlöny 13. kötet. 485. lap. 
44 V. ö. cDie Mineralanalyse in Beispielens von F. WÖHLER, Göttingen 1861. 
pag. 179. 
