24 TÁRSULATI ÜCA-EK. 



Ötvenhárom évi lelkészkedés után és szerény állásban, mint a budapesti 

 szt. Rókus kórház plébánosa hunyt el a leghazafiasabb papoknak egyike : Déry 

 Mihály, kit pusztán a hazaszeretet vitt társulatunk körébe abban az időben, 

 midőn a szakemberek tudományára ép oly nagy szükség volt, mint a nem szak- 

 omberek filléreire. A lelkes pap élete utolsó perczéig teljesítette az önkényt elvál- 

 lalt kötelességet. 



A tagtársak e kategóriájába tartozott dr. Eissen Ede orvos is, ki szintén 

 régóta társulatunk buzgó tagja volt ; ilyen volt Húsz Samu örökítő tagtársunk s a 

 volt osztriik-magyar ;illam vasút társaság bányafömérnöke is ; továbbii De Adda 

 Sándüü, m. kir. föbányatanácsos, ki a bányászat terén az évek hosszú során át 

 működött és érdemeinek jeléül nemcsak kormányunk, hanem polgártársai részé- 

 ről is a legkülönbözőbb elismerésekben részesült és végre dr. Lutter Nándor, a 

 hazánkban széltében ismeretes jeles tanférfiú. Mint a piarista tanítórend tagja 

 korán kezdett tanítással foglalkozni és már 1 859 óta vezérszerep jutott neki a 

 hazai közoktatás ügyében. 



Még egy elhunyt külíöldi tagtársról is kell megemlékeznem : Bornscheqg 

 Keresztély bányaigazgatóról, kivel első phytopaleontologiai gyííjtö utam alkal- 

 mával a Baranyában, mint a Viktória bányatársulat igazgatójával megismerked- 

 tem. Ez idő óta a magyar geológia őszinte barátja maradt, még akkor is, midőn a 

 sors ismét kivezette hazánkból. Áldás legyen elhunytjaink emlékére! 



Midőn így sorainkat ritkulni látjuk, komoly aggodalom foghat el ; de tisz- 

 telt közgyűlés, tudományos ambitiónk e miatt nem fog alább hagyni, ha számunk 

 apadna is. Ha meggondoljuk azt, hogy egy oly országban, mely a geológiai kutatil- 

 sok klasszikus földjének mondható, hogy az olasz geológiai társulat (Societa Geo- 

 logica Italiana) 1888-ban csak 219 rendes tagot számlált ; akkor ennek ellenében 

 fölhozhatok társulatunk 1891-ik évi tagnévjegyzékéből -iQS tagot, kik között 

 ;>72 örökítő vagy rendes tag. 



Ezzel végéré jutottam hivatalos jelentésemnek, melynek utolsó sorait a 

 hála kifejezésének akarom szentelni. Hálával tartozunk hazánk törvényhozó tes- 

 tületének, mely a lefolyt évben is részesített az orsziigos segélyben ; hálával magas 

 pártfogónknak, herczeg Eszterházy MiKLós-nak, kinek évi adománya még most 

 iö ép úgy szolgiil társulatunknak javárn, mint annak működésének első éveiben ; 

 hálával a m. tud. akadémiának, mely összejöveteleinket elősegíti és fóldrengési 

 bizottságunkat anyagilag is támogatja ; hálával az első cs. kir. szab. Dunagőzhajó- 

 társulatnalv a lefolyt évben is engedélyezett szabadjegyért ; hálával Böckii János 

 lisztéit ahílnökünknek, ki íi-ói tiszteletdíját önzetlenül átengedte 1891. évi forgó 

 tőkénk szaporítására és dr. Wagner Jenő tagtárs úrnak, ki a lefolyt évben tagdíjii- 

 níik ötszörösét fizette le társulatunk javára és \égül személyesen is mondok h;ilát 

 a mélyen tisztelt közgyíílésnek, hogy igaz, sok munkával és sok gonddal járó, de 

 megtisztelő tisztségemben hat éven át meghagytak és a bizalmat növelték azzal, 

 hogy CzANYiTöA József érdemes pénztárosunk távozása utíín a nagy felelőséggel 

 járó pénztárosi teendőkkel is megbíztak. Midőn mindezfskért őszinte hálát mon- 

 dok, kötelességet vélek még teljesíteni, midőn megkérem, hogy ma tisztújító 

 közgyíílésüuk alkalmával válaszszák azt, kiföl n titkári teendőlc még sikeresebb 

 teljesítését elvárhatjiík. 



m 



