Dl HOFMANN KÁBOLY, 67 



A birtokosok elzáratása után a bányahelyekröl és a közelfekvö határ- 

 örvidéki helységekből küldöttségileg járultak gróf Wallmoden cs. k. altábor- 

 nagyhoz, ki akkoriban Karánsebesen a hadsereg főparancsnoka volt, kegyel- 

 met esdekelni az elzáratott birtokosokért. A főparancsnok figyelmeztetve a 

 dolog mibenléte felöl, alapos kutatásokat indított meg, melyek alapján az 

 agyonlövetést felfüggesztette es HAYN.vu-nak jelentést tett. A birtokosok közül 

 egyet, Hofmann ZAKARiÁs-t túszul visszatartván, a többieket haza bocsá- 

 totta. Haynau Wallmoden előterjesztése értelmében döntött, és a Hof- 

 mann testvérek ellen a vizsgálat Temesvárott vétetett foganatl)a, hol Hofmann 

 Zajíariás a resiczai báuyamüvek helyettes igazgatójával, Zsigmondy Vil- 

 Mos-sal, ki szintén a magyar kormány részére a löszerkészleteket szállította, 

 ugyanegy börtönbe záratott. Hónapok múlva a vizsgálat befejezve lévén, 

 HoF^iANN testvérek minden vád alól fel lettek mentve, de minthogy ((gyanú- 

 sak*) voltak, bányamüveik emelésére irányzott törekvéseik rendszeresen 

 meghiusíttattak, támogatásnak és segélynek nem örvendhettek és csakis 

 elébök gördített akadályokba ütköztek. 



Ama meggyőződés, hogy ily körülmények között vállalatuk sikere, sőt 

 léte kérdésessé válik, a birtokosokat oda utalta, összes birtokukat — Ruszka- 

 bánya. Ferdinándhegy, Ruszkicza, Lunkány és Zsill-Urikány — Fürstenberg 

 berezegek, gróf Chotek Lajos és Haber Lajos uraknak, noha harmadfél 

 millióra becsültetett, 1857-ben kb. másfél millió pft. árán eladni. 



HoF^LANN Zakariás azután Paulison Aradmegyében lakott. Ottani 

 birtokát élete utolsó éveiben eladta és végleg Budapestre költözött át, hol 

 1883-ban 85 éves korában meghalt. 



Hofmann Károly épúgy, mint többi testvérei mind, a leggondosabb 

 nevelésben részesült. Az első oktatást a szülői háznál nyerte, azután egy 

 évig a temesvári kereskedelmi iskola s majd Bécsben az akkoriban igen jó 

 hírnévnek örvendő landstrassei és wiedeni főreáltanodák jeles tanulója volt. 



Az 1856 — 57 évben a bécsi műegyetem technikai osztályában, a követ- 

 kező évben pedig a badeni nagyherczegség karlsruhei mechanika-technikai 

 iskoláján folytatta mint rendes hallgató tanulmányait. 



Karlsruheból Freibergbe (Szászországban) ment, hol a bányászakadé- 

 mián 1858 őszén iratkozott be, minthogy szándéka volt, a bányászati és 

 kohászati szakokban magát kellően kiképezni. A két év alatt, melyet itt 

 töltött, Breithaupt és Cotta tanárok előadásai olyannyira fokozták érdeklő- 

 dését az ásványtan és geológia iránt, hogy kivált e tudományok mivelésére 

 kívánta törekvéseit összpontosítani. Vágya tehát oda irányult, hogy a vegy- 

 es természettanban is minél alaposabb ismereteket szerezzen. 



E czélból 1860 év őszén a heidelbergi egyetemet kereste fel, hol mint 

 studiosus philosophi.i'' iratkozván be, 1863 tavaszáig tartózkodott. 



Itt Bronn és Blum előadásait hallgatta, a szünidőt pedig arra hasz- 

 nálta fel, hogy az Eifel, öchwarzwald, Odenwald és egyéb geológiai tekin- 



(55) 5* 



