l)! HOFMANN KÁROLY. 77 



Az clölibi sorokban igyekeztem clr. Hofmann Károly munkás életét 

 méltánj'olni ; tudom, hogy feladatomat, főleg a mi az ö irodalmi mülcödesét 

 illeti, csak igen vázlatosan oldottam meg. de e tekintetben munkái beható 

 tanulmányozására kell utalnom. Ha most visszapillantást vetünk életére, 

 úgy azt látjuk, hogy már egészen fiatal korától fogva a komoly tudásvágy 

 nyilvánult benne. Később egészen szaktudományának szentelvén magát, 

 mindinkább tökéletesitésre törekedett, tudományának minden rokon ágában 

 is otthonosságot snjátítván el. Ezen így elért ritka sokoldalúsággal egybekö- 

 tött alapossága, éles megfigyeléseivel egyetemben, minden munkájában ér- 

 vényesül, és (Z az, a mi oly kiválóan becsessé teszi minden közleményét. 



A valódi tudós minden jellemvonásaival bírt, egész odaadással csak 

 tudományának élt és ennek mívelésében találta legnagyobb élvezetét. Sze- 

 rénysége, mit a mai kor kellően megbecsülni — sajnos — már elszokott, 

 talán kissé a túlságba ment, de ez egész individualitásának természetes 

 consequentiája volt. 



Mint nemes gondolkozású, jószívű ember szeretetreméltó előzékeny- 

 séggel ismeretei gazdag tárházából fiatalabb kartársait támogatni mindig 

 kész, tapasztalt barátságért pedig hálás volt ós azt soha el nem feledte. Ter- 

 mészetes, hogy mindenki nagyra becsülte és szerette, a ki vele közelebbi 

 érintkezésbe juthatott. Ha tudományos vitatkozásra rászánta magát, mindig 

 az ő nemes gondolkozása dominált, a megszerzett érdemeket mindig telje- 

 sen elismerte. 



Örült volna, ha sok évi önfeláldozó áldásos működéseért hivatalos 

 helyről is az oly jól kiérdemelt elismerés irányában nyilvánult volna, ez 

 azonban — elmaradt, és így a ómagyar geológia pótolhatatlan oszlopa» 

 — mint a földtani intézet gyászjelentése találóan öt nevezi, kidőlt — szeré- 

 nyen, igénytelenül, a milyen egész elete volt. 



Drága barátunk elköltözött körünkből, de a mit a geológia terén hazánk- 

 ban teremtett, az megmaradt, szelleme él köztünk, és ez legyen vezércsilla- 

 gunk működésünkben nekünk és az utánunk jövő nemzedéknek ! 



Dr. Hofmann végtiszteletére hűlt tetemei beszentelésekor ott voltak az 

 övéin és közvetlen kartársain kívül a magyarhoni földtani társulat, a kir. 

 magy. természettudományi társulat, a műegyetemi tanári kar, a m. tudomá- 

 nyos Akadémia kéjDviselői, azonkívül pedig még más tisztelői, ezek közt gf. 

 Teleky Géza ő Excellencziája is. 



A búcsúzót a háznál kartársai nevében dr. Szontagh Tamás, a földtani 

 társulat részéről a társulat első titkára, dr. Staub Móricz mondotta ; a nyilt 

 sír előtt pedig dr. Schmidt Sándor szólott. 



Dr. Szontagh búcsúzója így hangzott : 



(65 



