A VULKOJI BÁNYÁSZAT. 83 



köiiuyű szerrel megközelíthetők az Évczhegység szivéig benj'íló Ompoly völgyéből. 

 Maga az Om^ioly uév is egyike a feltűnő ritkán mutatkozó ősi elnevezéseknek s 

 é)ieu a Zalatbna helyén virágzott római bányaviírosuak Avijieliimnak (az oláhos 

 Ampoj alak ezt meg is közelíti) nevét örökíti meg. Mindaz a bányászat, minők 

 hatalmas nyomai ismétlődnek az Abrudbánya, Zalatbna közé ékelődő vízválasztó- 

 ban s amarra éjszakuyugatnak Nagy-Almiis. Tekerő-Pojana és túlfelől Sztauizsa 

 közt a napjainkban fellendülő vállalkozási kedv élesztőiként szerepelnek : Zalath- 

 náról, illetőleg Ampelnmból nyerte szervezetét és vezetését. Kétségen kívül külön 

 községi névvel külömböztették meg akkor is azon bányatelepeket s a viasztáblákon 

 fenmaradt helységsorozat minden hihetőség szerint részben legalább erre a 

 gerinczre helyezendő ; mindazonáltal a műszaki vezetés és administratio tulajdon- 

 képi székhelye Ampelum vala s a meglehetős szétszóródott hegyi bányászat 

 intellectualis és anyagi érdekszálai oda irányultak. 



Legmeggyőzőbb példa a mondottakra a Korahia csúcs körül Zalathnától 

 éjszaknyugatra előforduló s legutóbb a bányászok sírhelyei miatt kiváló jelentö- 

 ségi-e emelkedett római bányászat.-' Ott nem egy-két véletlen lelet, hanem rend- 

 szeres ásatások eredményei igazolják, miszerint künn az öt órai távolban s HoOm 

 magasságban emelkedő bányatelep tulajdonképi állandó tényezői az alsóbb rendíí 

 segédszemélyzetből és a mivnkásokból állott; míg a magasabb értelmiséget kép- 

 viselő igazgatósági egyének akkor is, lenn a 4t20 méternyi emelkedésben s így a 

 sokkal enyhébb égalji behatások alá eső Ampelumban találták meg otthonukat 

 8 ott fent csak a szolgálat kívánalmai szerint tartózkodtak. 



Magánvállalataink egyik legjelentékenyebbikje, a Vulkoji Péter-Pál bíínyá- 

 szat Zalatbna és Verespatak között, mint tulajdonképeni zalathnai bányá- 

 szat, épen a Korabia hegy körül fejlődött ki s a főbányatulajdonosok, mííve- 

 zetők Zalathnáról teltek ki itt a múltban is. Erre vonatkozhatik Opitz Martin, 

 Bethlen Grábor gyulafehérvári collegiuma professorának 162:2-ben Zalatbna 

 vagy Erdély nyugalma ez. verse is : 



Mindenütt arany van. Habzó patak ágya 

 Aranyból vetve, aranyköbe vájva. 

 Röghöz ragadt népség — együgyű parasztok 

 A patak' ágyából színarany halat fog. 

 Mindenütt arany van. Sziklabérczek gyomra 

 Aranyat gyűjtött fel titkosan halomra. 

 Halovány bányász nép : sziklabérczek férge 

 Utat vág, utat fur anyafökV méhébe, ' 

 S betevő falatát kincseit orozva 

 Föld színére hozza. 



Itt van ember, ország, fogd, boldogulj vele 

 Kárhozzál el tőle ! 



Bányász-archaeologiai szempontból ez idő szerint a Korabia környék a régi 

 Dacia területén első helyre sorolható s az egykori bihiyászat technicai berendezé- 

 sén kívül a társadalmi szervezet míveltségi és vallási fejlettség fokáról sehol 



* Ki bővebb értesítést óhajt, olvassa el « A Korabia római bánj'ászata» stb. mono- 

 grapliiámat. M. tud. Akadémia arcliaeologiai közleményei 1890. évf. 1 — 44. lap. 



(71) fj+ 



