84 TÉGLÁS GÁBOR '. 



bővebb és tanulságosabb felvilágosításokat nem nyertünk még. Legyen szabad 

 azért az általam nagy előszeretettel ott a bely szinén végzett ásatások é.s kutatá- 

 sok eredményéből e helyen is beszámolnom az általánosabb érdekű adalékokkal. 



Zalatbnáról gyalogszeirel, vagy lóháton érhetjük el az Ompoly és Bucsum- 

 patak (Abrudvíz s így az Aranyos mellékága) vízválasztójául szolgáló hegygerinczet. 

 Az ott álló határkereszt oláh nevétől Botes-nck (boteziu) emlegetik ezt a kör- 

 nyéket s az itt folytatott bányászat egyik ágát szintén Botes, a másikat pedig 

 Vidkoj-nak keresztelték. 



A Korahia trachytkúpj;it a nílLoji bányászat zsákmányolja s a római 

 míveletek czélpontját is ez képezte. 1351 m magas kúptető 150 méterrel emel- 

 kedik környezete fölé s ebben az egész magasságban délről éjszakra átlag 20 m 

 széles, helyenkintSO m-re is lemélyedő barázda, a Jeniga külvájat hasítja át a szirt 

 homlokát s ha meggondoljuk, hogy az óriás külvájatot kézi munkával kellett 

 elszállítaniok, némi homályos képzetet alkothatunk magunknak arról a kimond- 

 hatatlan szenvedésről, embertelenségről, a mibe e meglepő munkálatok kerül- 

 hettek. A hozzám legközelebb eső nagyági bányáknak jól előkészített mííholyein 

 a mai technicai haladás eszközeivel robbantó anyaggal dolgozó munkások egyiké- 

 nek évi átlaga 1871/ 73-ban 28,0, 1874/5-ben 30, 1877/79-ben 35,2 és 1880/82-bon 

 39,5 folyó métert mutatott.* Mennyi átokba, könybe kerülhetett tehát ez a meg- 

 döbbentően nagyszerű vágut, mikor «Schlágel und Eiscn» képezek a bányász 

 összes eszközkészletét s a robbantó anyagok hatalmával nem rendelkeztek s nem 

 mindig szabad elhatározásából szánta el magát e nehéz munkára a bányász ; 

 hanem lu'ának önkénye, vagy a birói Ítélet szigora kárhoztatá a bánj'ák sötét 

 üregeibe. 



Pedig a Jeruga mellett még számos más üregesítés maradt reánk abból az 

 időből. Ott van mindjárt a Zalathuáról Botesnek hajló ordei út szélén tátongó 

 Maria Loretto külvájat, melynek öblös üregét hatalmas templom hajójával mér- 

 hetjük össze s melynek falazata a vésetek apró finom barázdáit a tüzetetés nyo- 

 mait annyi század vihara után is elég kitetszoleg megőrizé. 



S mert a hozzávetőleges számítások szerint az ilyen kényszermunkának évi 

 átlaga a lőpor és más robbantó szerek hiányát is odavéve alig becsülhető a mai 

 haladott és öntudatos kézi munkás által elvégezhető évi átlag egy tizedrészére, 

 alig 4 — 5 folyó métert metszhetett ki egész éven át amaz idők egy-egy bánya- 

 munkása. Sőt ennyire is lehet-e biztosan értékelni azon emberek munkaerejét, 

 kiket a poroszlók korbácsütése és nem az elérhető anyagi és szellemi siker és 

 jutalom édes reménysége lelkesített terhes hivati'tsukban ! 



Hát ha tekintetbe veszszük, hogy e műveleteknél nem csupán a kőzet változó 

 szilárdsága, a bányavíz szakadatlan támadása, a meddő kőzet és érczszállításnak 

 akkori primitív eszközeivel állandónak képzelhető vesződségei mellett a rómaiak 

 másfélszázaduyi uralmát a markomann hi'iboruk (107 — 181 Kr. u.), s a III. szá- 

 zadra átmenöleg Septimius Servus után bekövetkezett végső élethaliíl vívódás 

 borzalmai is zavarták és fel-feltartóztatták. Mindezt megfontolva lehetetlenség a 

 Korabia hegynek megdöbbentően nagyszerű külmíveleteit kizárólag római erede- 



Nagyág bányászata Inkey Bélától. 



(7á) 



