1 44 Dí SCHAFAltZIK FKRENCZ : 



Ily módon mikroszkóppal és láugkísérlettel újból átvizsgálván a gyűj- 

 teményeiben lévő trachytokat, 1873-bau a bécsi világkiállítás alkalmával 

 lepett föl először önálló tracliytrendszerével, a melynek értelmében az 

 összes trachytok a quarztartalom szerint két nagy osztályra, s azokon belül 

 pedig a földpát savassága szerint leszálló sorban t()l)b alcsoportra voltak 

 osztva. Később Szabó ezt a rendszerét mással pótolta, olyannal, a melyben 

 az osztályozó szerepet az ásványtársulásnak, főleg pedig a színes elegy- 

 részeknek juttatta. Sietek azonban megjegyezni, hogy ezen újabb rendszere 

 épen nem ellenkezett az előbbivel, a mennyiben a két rendszer egymással 

 bizonyos harmóniában áll. Összevonások által az alosztályok száma keve- 

 sebb lett, gyakorlati kezelése pedig kivált a térképezésnél tetemesen egy- 

 szerűbbé vált. 



A nyolczvanas években írt trachyttanulmányai, kivált pedig a Selmecz 

 környékére vonatkozók már mind ebben a rendszerben készültek, a máig 

 elért tökéletességében pedig szövegben és térképen legújabb nagy monográ- 

 fiájában mutatta be, melyet « Selmecz környékének geológiai leírásai) czím 

 alatt a m. tud. Akadémia múlt évben adott ki. 



Ha Szabó JózsEF-nek az eddigiekben vázolt munkásságát áttekintjük, 

 azt látjuk, hogy kiváltképen petrografus, de nem a szó megszokott értel- 

 mében, a mennyiben mindig hü maradt a geológiához és sohasem hagyta el 

 azt az alapot, mely a petrograliát szorosan a geológiához kapcsolja. Állás- 

 pontját e tekintetben misem jellemzi találóbban, mint a maga saját szavai : 



«. . a petrografiai meghatározás a geológus kutatására nézve csak 

 bevezetés, alapvető, nélkülözhetetlen eszköz, de nem rcfjczél, mert távol 

 sem elegendő arra, hogy a kőzetnek, mint a föld szerves részének minő- 

 ségéről kikerekített és a tényleges viszonyokból okszerűen folyó képet 

 nyújtson.*) 



A geológiai kutatástól ugyanis megkívánjuk az eruptív kőzettömeg 

 előfordulási viszonyát, valamint kitörésének korát is, s nevezetesen ez utóbbi 

 feltétel iiz, a melylyel Szabó József a maga trachy trendszerét előnyösen 

 kiegészítette. Ennek értelmében a trachyteruptio cyklusa az ó-harmadkor- 

 ban indult meg a legsavasabb tagokkal, az orthoklas -trachy tokkal, míg a 

 legbázisosabb pyroxenandesit kitörések a szarmata-korban értek véget. 



Szabó JózsEF-nek ezen tudományosan kidolgozott trachytrendszerét 

 terebélyes fához lehet hasonlítanunk, melynek gyökerei messze s nem csak 

 hazánk, hanem a külföld nevezetesebb trachytvidékeire is elhatolnak vagy 

 pedig olyan díszes épülethez, melynek köveit közelből és távolból fáradságo- 

 san hordotta össze. 



Petrografiai munkálkodásán kívül azonban közben általánosabb geo- 

 lógiai kérdésekkel is foglalkozott, a melyek közül csak a nutgyar Alföld 

 alakulására és Magyarországon a jégkornak hatására vonatkozó czikkeit 

 említem meg. 



(íir,) 



