D' I'ktpk'I gyula : cucullaka szahói n. sp. 153 



vidékén(ík földtani leírását. IVljosen egyet kell értenünk a szerzővel, midőn 

 e mnuka előszavában maga mondja, hogy cEn úgy voltam kezdettől meg- 

 győződve, hogy egy magyar tudósnak kötelessége a haza területén ezen 

 kőzeteket (a trachytokat) a természet könyvében még behatóbban lapozva 

 tanulmányozni. » Meg is tette és ime az eredmény, melyért neki mind a 

 tudomány, mind a hazafiság nevében köszönetet mondunk. 



CUCULL^iA SZABÓI, 



ÚJ KAGYLÓ-FAJ A PÉTERVÁRADI HEGYSÉG HYPERSZENON 



RÉTEGEIBŐL. 



Dr. Pethő GYüLÁ-tól. 



Tisztelt ünnepi Szakülés ! — A Dunán lefelé utazva, Vukováron alul 

 a jobbparti dombos vidék lassanként emelkedni kezd — míg Újlak (a mai 

 Illek) közelében már hirtelen kimagasodó partoldallal szemben találjuk ma- 

 gunkat. Itt kezdődik a Péterváradi Hegység főzöme s eltart Karloviczig 

 (Karlóczáig); de túl rajta, folyvást a Duna partja mentén, ámbár magassága 

 nyomról- nyomra csökken s teste szerfölött megkeskenyedik, elnyúlik még 

 Zalánkeményig és csak ettől fogva enyészik el s olvad össze a Duna- és Száva- 

 közi síksággal. 



Ez az a bájos hegység, melyet a rómaiak — midőn a Il-ik században 

 a mai Szerémmegye (az akkori Syrmium) Püíiaonia Valeriá-nok legkeletibb 

 részét képezte — Moiis A/z/í/^s-nak neveztek, tehát a minden jókkal teljes- 

 nek vag}' termékenynek. Mai napság a népies neve, különösen a jobbarti 

 részeken, Fri(xl,<i-Gorn ; míg a balparti magyarság Szerémi Jief/íjséfj-nek is 

 nevezi. 



Ez a hegység azonban nem csak kies, bájos ; nemcsak termékeny, s 

 nemcsak tüzes, pompás borairól, erdeinek remek vadjairól és sasvadászatai- 

 ról híres, hanem - — főképen geológiai szempontból — rendkívül érdekes is, 

 ' Belső zömét s alapkőzetét kristályos palák, úgynevezett })Jnil}iti'l: és 

 iuj!i(í(jp(ilák képezik, a melyekbe hosszú vonulatokban kristályos, igazi 

 márvánt/meszek vannak közbetelepedve. 



Ezt az ősi belső tömeget a l,Tél(i})crÍ0(bis és a lianuddkori (VVd kép- 

 ződményei (aquitániai, mediterrán, szarmata és pontusi rétegek) gyűrűsze- 

 rűén foglalják körül, s a régibb képződményeket néhány helyen trachyt-vul- 

 kánok kőzetei törik keresztül. Ha ezekhez hozzácsatolom ama nagy kiterje- 

 désű szerpentin képződményeket, melyek a kréta periódus rétegei között 

 találhatók, valamint a VrdniK", Kanienicz és liakovácz határúlian kibukkanó 



FöIdUni Közlöny XXH. köt. 189-2. (Itl5) IQ^ 



