CUCULLAKA SZABÓI N. SP. Í55 



mennyiségét tekintve is — annyira túlnyomó, hogy a fauna felsökrétabeli 

 voltára nézve a habozás épen nem lenne jogosult. 



Legmeglepőbb vonása a cserevitzi maradványoknak mégis mindenek- 

 fölött az, hogy a Gosau-völgy s általában Közép-Európa eddig ismeretes és 

 megszokott kréta-faunájától igen feltűnően elütnek. 



Szinte hetekig izgatottságban tartott, midőn a cserevitzi csigák és 

 kagylók — néhány nagy elterjedésü ubiquita^r<^|fcjí kivételével — sehogy 

 sem akartak egyezni a közép-európai felső kréta jellemző, jeles fajaival. 

 Valósággal excelláltak az excentricitásokban. Távol országok, de sőt egy 

 távol világrész faunáihoz kellett folyamodnom, hogy a cserevitzi fajok 

 néhányát ismert alakokkal azonosíthassam : néhány csiga és kagyló semmi 

 egyebekkel nem volt egyeztethető mint a franczia piréneusok'han s az 

 északi Spamiolorszácj-lmn kifejlődött garümnien rétegek néhány fajával, 

 de ezekkel azután tökéletesen összevág ; van egy olyan hippurit-kagylóm,* 

 a melylyel egyező eddigelé egyedül csak felső Olaszországból, Udine közeléből 

 ismeretes; néhány igen szép és jellemző faj Európán kivül a dél-indiai 

 Utatúr-, Tricsinopoli-, Arrialur- és Ninyűr rétegek alakjaival azonos — s 

 viszonylag igen kevés az oly fajok száma, melyek a legifjabb felső krétaréte- 

 geknek európaszerte, vagy épen világszerte is ismeretes alakjai. 



E másutt is előforduló, tehát már régebben ismeretes, tüzetesen tanul- 

 mányozott alakokkal azouosíth(d6 s ép ennélfogva a cserevitzi rétegek kora 

 nak meghatározása szempontjából rendkívül becses fajok száma a csere- 

 vitzi faunában mindössze csak 15 százalék ; vagyis a 165 csiga-, kagyló-, 

 ammonit- és brachiopoda-fajból csak í?5 faj volt szigorú pontossággal 

 azonosítható. 



Részint csak a genus szerint, részint pedig faj szerint is, de csak 

 hozzávetőleg vagy megközelítőleg 48 fajt határoztam meg, az egész fauná- 

 nak 30 százalékát. 



Az ezeken kívül fenmaradó 55 százalék — számszerint 9^ faj csiga, 

 kag3'ló, ammonit és brachiopoda egészen új, melyeken részint és igen túl- 

 nyomóan a típusos felső kréta, részint pedig (néhány fajon) már az alsó és 

 a középső eocafen alakjainak jellemvonása tükröződik. 



Ennek a csapatnak egyik ritkaszépségü faja az, amelyet a mai ünnep 

 alkalmából mélyen tisztelt Elnökünk nevével óhajtok díszíteni, elnevezvén 

 azt Cucidlaea (TrUjoiwarca)** Szabói nak. De nem csupán a mai ünnep 



* A Hijqturites (Pironaea) polysti^lus, Pirona. Egy igen liatahnas szép alak, 

 a legnagyobb hippurit-íajok egyike. 



='•■'* CoNRAD Trííjonoarca (18G2) genusát Stoliczka a Cretaceous Pflecypuda of 

 Southern India (Palteontologia ludica, vol. III., pag. 337, 352—357) teljes génus- 

 értékben elfogadja (1871) s ebbe sorozza mindazon alakokat, amelyeknek zárófogai 

 nem egyeznek meg egészen a tipusos cuculhta- fogakkal, t. i. igen számosak és oly 



(107) 10* 



