CUCULLAEA SZABÓI N. SP. 159 



A méretek viszonyai szerfölött változók ; a föntebbi táblázatban közöl- 

 teken kivül vannak még valamivel megnyúltabb s viszont valamivel zömö- 

 kebb példányok is. A bubélek szöge csak bozzávetöleg merhető meg ; a mi 

 adatainkban a szög egyik szárául a hátsó gerincz, másik szárául a búbnak a 

 mellső perem fölött kiemelkedő része szolgált. Hosszaság alatt a záros 

 peremmel párhuzamosan mert legnagyobb hosszaságot ertjük; magass.lg 

 alatt a bub csúcsától amarra függélyesen ejtett magasságot, tolókás mérték- 

 kel mérve. 



K(/ill)crt'li'scl: és nicijjcijijzcsck. A Ciiaillacn Szuhói a kréta periódus- 

 nak valamennyi alakja közt a Curallaea seruisiilcnta-hoz hasonlít legin- 

 kább ; termetre nézve ^csaknem tökéletesen. Az egész habitusát tekintve 

 azonban nem látszik tanácsosnak vele azonosítani, mert a héj nagyságában, 

 díszítésében es zárófogainak a berendezéseben lényegesebb eltérések 

 mutatkoznak. így például a Cucullaea semisulcafa, Matheron, legnagyobb 

 példányai alig, vagy legfölebb félakkorák mint a Cucullaea Szabói ; de a. 

 legtöbb példány a mieinknek Va-ad, sőt Vi-ed nagyságát sem haladja meg. 

 A mi fajunk teknőinek a mellső része igen kurta, s a bub nagyon mell- 

 felül helyezkedik el; a (hir. soiiisulcdfíi teknőinek a mellső része jóval 

 előbbre nyúlik s ennélfogva a búbja közelebb jut a középtájhoz. 



Díszítés tekintetében a mi fajunk annyiban különbözik Matheron fajá- 

 tól, hogy míg a Ciir. semmaícala mellső peremén a barázdák száma igen 

 kevés, legfölebb ^■ — 5, s ezek is csaknem egészen a behajló felső részre 

 szorítkoznak, úgy hogy oldalt tekintve alig láthatók, a (ÁiciUlacn Szabói 

 teknőin e barázdák szárnosabbak ( 1 8 — "20), szélesebb teret foglalnak el s 

 hátrafelé elfinomodnak ugyan, de a búb csúcsától bocsátott függélyest rende- 

 sen elérik. Ha-sonlóképen a hátsó peremen is : a CacuUaea Szabói teknőin 

 5 — 6 barázda meg rendesen túlér a gerinczen a középtáj felé, míg ellenben 

 Matheron rajza szerint a barázdák csak épen a gerincz hátát borítják s ép 

 így a sct.-gilgeni (Postanger) és a gosau- völgyi (Edelbachgraben) példányo- 

 kon is. Ezen kívül pedig különösen megjegyzendő, hogy a OicuUaca Szabói 

 díszítése viszonylag sokkal finomabb, a barázdái keskenyebbek s a közbülső 

 vonalak viszonylag kevésbbé kiemelkedők. 



A zárófogak helyzetében és berendezésében szintén mutatkozik némi 

 eltérés, Így például a.- C seinisalrafa mellső és hátsó záró fogai még nem 

 érik el a vízszintes helyzetet s rézsút fölfelé hajlók; a Cucullaea Szabói-éi a 

 kozéptáj felé horogszerüek, a szélsők párhuzamosak a záros peremmel, sőt 

 a legalsók már kissé lefelé hajlanak. De ez a legutóbbi sajátság nem ojgészeu 

 állandó jellemvonás. 



Igen valószínűnek látszik ugyan, hogy a mi fajunk a C. semisulcata- 

 nak közel rokona, de a felsorolt eltérések alapján a közvetlen kapcsolatot 

 nem lehet elfogadni. Jogosnak és helyesnek tartottam ennélfogva a mi 

 fajunkat ^Iatheron fajától a rokonságra való ut.ilísml külön választani 



(111) 



