l68 



IIAI.AVATS GYULA 



[1] 



ban mégis e két képződmény egykorú, azt a l)enne elöfonluló szerves marad- 

 ványok azonossága bizonyítja. 



A szarmata agyagon lúl 5G,13 m vastagon többé-kevésbé kavicsos, 

 fehér és sárgás homok van, melybe a 197,92 — 200,54 m-ben egy 2,62 m 

 vastag agyagmárgaréteg telepedett. Ennek a fiirópróbáiból is kerültek elö 

 szerves maradványok; kagylók töredékei, az iszapolási maradékban pedig 

 sok jól fentartott foraminifera, melyek alapján minden kétséget kizárólag 

 mondható, hogj' e kavicsos homok a mediterrán kor képviselője. A fora- 

 miuiferáknak a különböző mélységekben való eloszlását a következő táb- 

 lázat tűnteti fel : 



Benne azonban a mediterránnak azt a két alosztályát, melyet pl. 

 Budafoknál oly szépen meg lehet különböztetni, miként az a táblázatból 

 kitetszik, itt nem áll módunkban. A felszínen a mediterrán csak az öböl 

 DK-i részén Biánál van meg, a hol a fedőbb részekben kavicsos homok, 

 homokos agyag, agyag, a fekübb részekben pedig típusos lajtamész jelenkezik.* 



* LóczY Lajos egyet, tanár úr, t. barátom ezzel ősszefüggöleg s az elmomlottak 

 kiegészítéséül szóval a következőket szíveskedett kítzölui : «Azon jelenségre nézve, hogj- 

 a metlLterrán emelet a lerakodási medencze szélein lajtamészliöl, kis távolságban a 

 partoktól azonban már csak homokból és agjagból áll, a jelenlegi sekélyvizű tenger- 

 öblökben és csatornákban is észlelhető. Több helyen tapasztaltam gróf Széchenyi Béla 

 expeditiója alkalmával, liogy a gőzös vasmacskája kék agyagos iszapot hozott fel a fenékről, 



1 l>/a tengeri mérföldnyire (ií — 2'/2 km) olyan partoktól, melyeken a hnliámverés 



meszes törmeléket, a kíigylóknak. csigáknak, fovaminifci'áknak nagy halmazát veri ki. 

 E laza meszes lerakodások tökéletes linsonmásai a durvamésznek, nevezetesen a medi- 



