IRODALOM. 175 



mint pl. a hollóházi, mipzl bányai, láposhányai, svábfalvi stb. a porczellángyártásra 

 íb felliaHzuálliiiiók, sőt kóplckoiiy^cgük és alkáli lartaliiink következtében kiváló 

 elouynyel alkalmazhatók az alacsony hőfoknál egetett poiczellán előállítására. 

 Ezen kaohnok közt a jiollóliázi knlöiiösi'n azért fontos, mert oly tiszta, hogy por- 

 czeilán gyáitásra iszapolás nélkül felhasználható. 



A SEOER-porczellán lényeges haladás a porczellán-ipai- lerén nomcsak azért, 

 mert nniipnii szempontból a színes i>orczellán olőállítáí-a megkönnyebbült, hanem 

 gazdasági szempontból is, mivel a könnyen olvadó niázák iilkalmazásáviil nagy 

 megtakarítás érhető el. Loczka József. 



(8.) NÉMETH Vilmos: M<ufijii)(>ixzái) fürűöhcíij cinci: rs nsi'iíinji'izrhick dtlr- 

 kiiilil isiHcrlcIc.sc. (A pannoniuihiii sz. Bencdck-rcnd komáromi ncg}' osztá- 

 lyú kíitholikus gymnasiumának crtesitöje lS8í)/ÍJ(>.) 



Szerző értekezését három következő czimíi fejezetre osztja : I . A fürdőről és 

 annak keletkezéséről, ű. Hazai ásványvizeink földnijzi helyzetéről és vegyi osztá- 

 lyozásáról, o. Hazai fürdőhelyeink történeti múltjáról és irodalmáról. 



A második fejezetben a források hőmérsékéről szólva szerző megemlíti, 

 hogy a megfigyoléí-ek szerint hazánk leghidegebb forrásainak tartják az ünökőit 

 + ű,\ R és a rablókútit a Magas Tátrában + 12,8 lí hőfokkal; ellenben leg- 

 melegebb vizeink a biulapesti városligeti artézi-kút vize + 58, (i' R és a budapesti 

 Császárftirdö és a pö&tyéni források vize. melyeknek hőmérséke + 51 R. 



Loczka József. 



(9.) ScHMiDT Sándoií: a ilnhjiihOvcl:. (A kir. m. természettudományi tár- 

 sulat könyvkiadó vállalata; 41. és 4i2. kötet. Budapest, 1890.) 



Örömünkre szolgálhat, hogy a k. m. természettudományi társulat könyv- 

 kiadó vállalatában az eredeti magyar munkák mindinkább szaporodnak, s annál 

 őszintébb örömmel kell üdvözölnünk ezt, mivel anyanyelvünkön ily kimerítőt és 

 összefoglalót egyáltalában nélkülöztünk eddig. Szerencsés választás volt a társulat 

 részéről, hogy a munka kidolgozására oly szakembert, mint szerző, sikerült meg- 

 nyernie, a ki az ásványtannak ez inkább gyakorlati részét érdekes és könnyen ért- 

 hető módon tárgyalta ; így a természettudományok iránt érdeklődő míívelt közön- 

 ség a munkát nem csak élvezettel, de haszonnal is fogja olvashatni. 



A szerző az első kötetben a drágaköveket mint ékességeket, a másodikban 

 pedig mint ásványokat ismerteti. A munka első. 412 lapra terjedő köteté- 

 ben sok érdekest és tanulságost találunk összegyiíjtve, a miből egyet-mást közép- 

 iskolai tanáraink is felhasználhatnak előadásaik változatosabbá tételére. Az itltalános 

 részben (í- — 1 1-7 1.) a tárgy természetéhez és fontosságához képest az egyes fejeze- 

 tek hosszabban vagy rövidebben tárgyalvák. A drágakövek megmunkálásáról 

 szólva, a vágás, csiszolás és simítás módját elég bÖven ismerteti, úgyszintén a 

 különböző köveknél alkalmazott köszöriilési alakokat. Nem kevésbbé érdekes, a 

 mit a drágakövek történelméről olvashatunk. E bevezető részben ismerkedünk 

 meg általános vonásokban a drágakövek liibái- és hamisításaival, nemkülönben 



