180 IRODALOM. 



bő víztartalom mutatkozott. Sósavban pora legkevósbbé sem változik, konczentrált 

 kénsav sem oldjn, de megfehéríti; a boiaxgyöngyöt sárgára, a foszforgyöngyöt 

 pedig világos fíízöldre festi meg. 



í."). Ihiihis (ii-ídiiuiit, sz(''i> iiinírzfiijli'ik rs Imri/t a k\s-^;iii>iis'i HKij'ilinKlcxilhnl . 

 A hegynek inkább külső burkolatát formáló mandulnköves nugitandesit egy 

 mogyorónyi üregében zöld chl<ii'oi)li(iril-tel tarkázott víztiszta rudas (ir<iijo)iif-ot 

 talált szerző, mely az üreg falát boritó vékony cbalcedon és chloropha;it kérgecs- 

 kéro telepedett le. Ugyanezen augitandesitl»ől kimállott quarzgeodákban pedig 

 Kzép rózsüíiKarz-ríi és hcgifikrixííilii csoportokra bukkant. A hegykúpnak főleg a 

 magvát alkotó sötétszürke, tömött augitandesitben pedig dr. Koch ezúttal szép 

 emaltakék vagy szürkés és barnásba is hajló kék cluiIrcdoH-t elég bőségben 

 talált, mely pár mm-nyitől egész 10 cm vastagságig változó erekben van meg. 

 A kiskapusi Kövcskejjy lejtőjén végi'e a sötétbarna üde, tömött augitandesit egy 

 dfirabkájíín rasokhrr-he ágyazva vékony lemezes Imri/I kristályoknak süríí csoport- 

 jára bukkant, mely kristályok szürkés sárgásak, áttetszők és egész t> mm'' nagy- 

 ságú táblákat képeznek: vastagságuk átlagban 0,8 mm. A barytot kísérő sárga 

 vasokker alatt htirimpiil lapos rhomboéderjei íígyolhetők meg. (Szerző dolgozatá- 

 ban ezen baryt kristályokról közli még, hogy rajtok c mérés nélkül is — erre 

 alkalmas egyén nem volt - a következő lapokat lehet felismerni : :>i P oc, P oc, 

 P (>o, oo P, P ; Sk OL, V oj szerint vékony tábblsak, de a tíiblák az erősen kifejlő- 

 dött P oc-től és 3o P-től hosszas épnégyszögfíek a P .-^ által letompított csú- 

 csokkal ». Meg kell jegyeznem, hogy ezen leírásból a kérdéses baryt kristályoknak 

 termete, valamint formai alkotása is világos ugyan, de más l)aryt kristályokkal 

 egybevetni őket ezen adatok segítségével nem lehet. Nem lehet pedig azért, mert 

 dr. KocH úr nem közli azt, liogy mint orientálja ezen kristályokat. A rhombos 

 rendszerbeli kristályokról ugyanis tudjuk, hogy rajtok az egy symmetria ten- 

 gelylyel egyközes formákat a kristályok orientálása szerint prismáknak vagy dómák- 

 nak nevezzük, hogy tehát így egy ugyanazon testnek két külömböző termetíí 

 rhombos kristályát csak akkor hasonlíthatjuk okszeríien össze, ha tudjuk, hogy a 

 megfelelő formáik milyen helyzetben vagyis hogy hol vannak. Ezt az orientálás 

 adja meg. Az átabinosan egyféle módon orientiílt kristíUyokról a helyzetet megadni 

 nem szokás, mert a zavar épen ezért nem valóazíníí ; de többféb^ orientálás 

 esetében a szerzőtől követett helyzetet annál inkább meg kell adni. A baryt 

 orientálását igen megkönnyíti jó hasadása, melyet egy prisniils form;i és egy 

 symmetria sík szerint tapasztalni, úgy hogy a fáradságos mérések helyett bár- 

 milyen baryt kristiilyt is csak oly gyorsan és könnyen orientiilhatiink, mint pél- 

 dául egy cakitot. Egy ilyen, nem épen ritka ásványt pedig, minta milyen a baryt 

 is, különböző termőhelyekről eredő kristályaival összehasonlítani mindig érdekes, 

 genetikai tekintetben fontos dolog és így méltán sajnálható, hogy dr. Koch úr 

 közleménye e tekint<'tl)en ennyire hi;inyos, holott például az imént közölt kis- 

 kapusi (piarzfajtákat igen aprólékos részletezéssel írja le, pedig a közlött részle- 

 tezés az ilyen változatos tárgynil úgyszól Viln csakis az illető darabra vonatkozó 

 leltári értékkel bír. Nekem igen valószíníí, hogy dr. Koch úr ezen kis-kapusi 

 baryt kristályokat a NAUMANN-féle orientálásnak megfelelően értelmezte, mert az 

 elsorolt kombinálásból a l)a,rytnak legszokottabb foimái — pedig a baryt bizonyos 

 formák kifejlődése tekintetében igen jól jellemzett ásvány épen a Naitmann- 



{i;{2) 



