A FÉMES ÁSVÁNYOK TELEPEINEK ÉUCZKSEDÉS VISZONYAI. 239 



SelmcczJ)á)i]ián az Mván-cni alkotó hasadékok, az ugyanazon nevű 

 akna közelében 10 — 12 méterre is megvastafrodtak és éppen ezen vastag 

 részükben, rendkívül dús érczeket tartalmaztak és még a jelen század 

 elején is nagy jövedelemmel műveltettek. A János- vagy Schöpfer- 

 tárói éren a dúsiilás, az érkitöltés vastagságának apadásával csökken, 

 A Bieber-ér agyagos kitöltése, a Klinger-tárói völgytől dél felé tetemesen 

 vastagodik.* 



Számtalan esektel be lehet bizonyítani, hogy az erek és telepek mcUrk- 

 kőzetc, azok ércztartalmára befolyással van s bár ama esetek csak helyhez 

 kötött értékkel bírnak is, föltételes általánosításuk útján, oly általános elve- 

 ket lehet felállítani, malyek gondos megfigyelés mellett általános értékkel 

 bírhatnak. Feltehető, hogy a mellékkőzetnek a telepek ércztartalmára való 

 befolyása, annak hővezető képessége, specifikus súlya, i)orozitása, a hasadék 

 oldalfalainak érdessége, vagy simasága, az alkotó részek chemiai reactiója 

 s esetleg az abban keringő electrikus áramokkal hozható causalis össze- 

 függésbe. 



Hogy a mellékkőzetnek, az érczvitelre való befolyása mily sokféle, 

 azt a következő, Magyarország érczbányáiból vett példák fogják leginkább 

 szembetűnővé tenni. 



Bergiverhen, az ércztartalom közönségesen a mész jelenlétéhez van 

 kötve 8 ez esetben, annak agyagos és bitumenes palákkal és palaagyagokkal 

 való érintkezés lapjain található. A mész maga is erezet tartó ugyan, de 

 sokkal szegényebb, semhogy művelésre méltó lenne. A mész közvetlen 

 fedője, egy csekély vastagsággal, de tetemes szélességgel bíró, bizarrul ránczo- 

 sodott, képlékeny, szürke-feketeszínű, zsírostapintatú palaagyag s ez a 

 tulajdonképeni érezvivő kőzet, mely ott ér véget, hol annak födüjében, 

 finoman-szemcsés, agyagos homokkő fordul elő.** 



Boicza arany érczerei túlnyomóan a porphyrban haladnak, vagy a 

 porphyrból kiindulva, a szomszédos kőzetekbe csapnak át. A boiczai erek, 

 a kemény mellékkőzetben merő lappá szorulnak össze, míg a nagyon is 

 porhanyós mellékkőzetben érczfoszlányokká szakadnak szét és csak közepes 

 szilárdságú kőzetben tartják meg rendesen vastagságukat és gazdagságukat. 

 A homokkőből való arany mindig finomabb, mint a dacité.*** 



Dobsuián a kobalt- es nikelérczek erei és szakadékai, a gabbroban for- 



U. a. Az Úrvölgyöu történt ujabb feltárásokról. Földt. Közi. 1879. IX. 12.5. 1. — 

 U. a. Jelentés. 



* PECH A. nyomán. 

 ** ScHNABBLEGGER, Antimonércz-telepek, Bergwerken. B. K. L. 1889. IV. 169. 1. — 

 V. ö. Zeitschr. f. Berg- u. Hüttenwesen. Ver. i. Kárnthen. 1871. 7. sz. 



*■-'=* Primics Gy., Földt, Közi. 1888. XVIII. 7 — 11. 1. Inkey B., A boicziai érczerek 

 meUékközetéröl. Földt. Közi. 1879. IX. 365. 1. 



(1.5.3) 



