264 lEODAIiOM. 



hogy új telérközök eléréséről kellett gondoskodni, nehogy a bánya végképen meg- 

 semmisüljön. 



Azon körülmény, hogy a Hodrus felé csapó O-Antaltámai telérek kedvezőt- 

 lenül tcirattak fel, és minthogy a fizető mélymívelés a Nepomuk-akna körüli részben 

 a Keresztfeltalálási-altái-na szintje alatt mindinkább nagyobb akadályokba ütkö- 

 zött, ez arra indította az intéző köröket, hogy a Nepomuk-aknai mélymívelés felha- 

 gyására és a Szentháromság-akna újból üzembe vételére gondoljanak. 



Ez volt az akkori viszonyok között az egyedüli mód, melylyel a bánya javu- 

 lását elérni lehetett és ezen terv mellett szólott még azon körülmény is, hogy a 

 János-telér, Ítélve a nagyobb esésekből s hagyomány szerint, a vihnyei völgyben 

 volt a leggazdagabb. Ehhez járult még azon helyes feltevés, hogy a régieket csak 

 jelentékenyebb kincsek ösztönözhették arra, hogy egy aknát mélyítsenek s vízzel, 

 levegővel küzdve, primitív segédeszközeikkel képesek legyenek még az altárna nlá 

 vagy 15 méterrel lehatolni. 



Teljes szakavatottsággal, ügybuzgalommal és szeretettel festi szerző ezen 

 létérti küzdelmet és lapidár vonásokban a bányász életből egy megkapó képet tár 

 elénk, melylyel nem kis érdemet szerzett magának, amennyiben egykoron, a 

 II. József császár altárna által a Szentháromság-akna körüli vízmentesítése folytán, 

 ezen mélymívelés ismét üzembe vétetvén, az utódokkal mintegy számot adva, 

 a mélymívelés azon stádiumát, melyben az felhagyása " alkalmával létezett, meg- 

 ismerteti és folytatására egyszersmind a kellő útmutatást szolgáltatja. 



A másik két közlemény igen érdekes földtani szelvényeket mutat ; külö- 

 nösen az Ede-reményvágat nevezetes azért, mert hivatva van a vihnyei és 

 hodrusi telérek közötti összeköttetést konstatálni, minthogy e hét bányában észlelt 

 települési viszonyok alapján csaknem biztosan feltehető, hog}' a hodrusi telérek 

 E-ki elöhaladásukban t. i. Vihnye felé az 0-Antaltárnai bányamezőbe nyúlnak. 



Igen dicséretes, hogy a fiatal bányásznemzedék a földtan bányászatra való 

 alkalmazásának fontosságát méltányolni kezdi, és nagyon kívánatos, hogy ezen 

 három közleményt minél több kövesse. Gesell Sándor, 



(21.) Pálmai Miklós : A vulkánok. (A rózsahegyi kath. algymnasium Értesí- 

 tője, az 1889 — 90-ik tanév végén.) 



A szerző e rövid 15 lapra terjedő dolgozatban elég ügyesen, a nagy közön- 

 ségnek érthető módon a vulkánokról szól általánosságban ; kiterjeszkedik a vul- 

 káni mííködés előjeleire, a kitörések egyes phasisaira, a vulkánok keletkezésére és 



azok földrajzi elterjedésére, mindig egj'es concret példákra hivatkozva. 



ZiMÁNYi Károly. 



(22.) Thilo E : Studien über úen Goldbergbau und die Goldgeiviinmug in 

 Siebeubürgen. (Berg- und Hüttenmánnische Zeitung. 1889. XLVIII. p. 

 125— 128.' und 133—137.) 



A szerző egy utazása alkalmával Hunyad- és Alsó-Fehér megyék aranybánya 



vidékeit járta be ; az ez alkalommal gyííjtött saját tapasztalatai és az ide vonatkozó 



"' A mélymívelés felhagyása az ország akkori keclvezötleu pénzbeli viszonya 

 folytán történt. 



(178) 



