FÖLDTANI KÖZLÖNY 



HAVI FOLYÓIRAT 



MAGYARORSZÁG FÖLDTANI. ÁSVÁNYTANI ÉS ŐSLÉNYTANI MEGISMERTETÉSÉRE 

 S A FÖLDTANI ISMERETEK TERJESZTÉSÉRE, 



Megjelenik havonként két vagy három nagy nyolczadrét ívnyi tartalommal. A magyarhoni 

 földtani társulat rendes tagjai 5 frt évi dij fejében kapják. Előfizetési ára egész évre 5 frt. 



XXn. KÖTET. 1892 SZEPTEMBER-OKTÓBER. 9-10. FÜZET. 



ADATOK AZ ERDÉLYI ÉRCZHEGYSÉG ERUPTÍV KŐZETEINEK 



ISMERETÉHEZ. 



Dr. SzÁDEczKY GyuLÁ-tól.* 



Az 1891-ik év nyarán Erdély nevezetesebb helyeit látogattam meg. 

 Ez alkalommal — habár többnyire inkább turista, mint szorosan tudomá- 

 nyos kirándulásokat tettem — mégis a nevezetesebb pontokon gyűjthet- 

 tem és megfigyeléseket tehettem. A gyűjtött anyag egy részét feldolgozván, 

 bátor leszek ez alkalommal az erdélyi Erczhegység néhány eruptív kőzetére 

 vonatkozókat előadni. 



1. A toroczkói Székelykő labradorit-porpliyritje. 



A festői szépségű népviseletéről híres Toroczkóii meg nem állhattam, 

 hogy a keleti szélén emelkedő hatalmas fehér mészköhegyre, az 11 30 m magas 

 Székelyköre fel ne menjek. A rendelkezésemre álló idő rövidsége miatt a 

 legrövidebb utat, a piaczczal szemközt lévő nagy árkot választottam, a mely a 

 mészköhegyet két részre osztja. A hegy fele magasságában nagyon meglepett, 

 mivel itt egy igen szívós, brecciás szerkezetű pyroxen-andesit-féle kőzet fordul 

 elő. Ez részben a magyarázata annak, amit a község szolgabírájától a szor- 

 galmas lakosok dicséretére hallottam, hogy t. i. a legjobb búzát a meredek 

 mészköhegy oldalán termelik. Feljebb zöld, igen erősen tapadó anyagot is 

 találtam a mészkő között, ami talán az eruptív kőzet tufája. 



A meredek mészkő árkon kikapaszkodva látja az ember, hogy a tetőn 

 a mészkő szirtek közé ezen eruptív kőzet befurakodik és középen a mészkő 

 csúcsokkal csaknem egyenlő magas Lajos- csúcsát ez képezi. 



Eeen nagyon szívós, ép, tömör közetet, ha geológiai korát nem ismerve 



* Előadta az 1892 márcziu.? 2-án tartott szakülésen. 

 Földtani Közlöny. XXII. köt. 1892. (ISI) 19 



