314 D! SCHAFARZIK FERENCZ : 



területének fekvését közelebbről vesszük szemügyre, illetőleg azon össze- 

 függést kutatjuk, mely netalán ezen terület és a vidék geológiai viszonyai 

 között fennáll, úgy röviden a következő eredményekre fogunk jutni. 



Annyi kétségtelen, hogy a legerősebb rázkódás területe, különösen 

 pedig annak középponti része a Vulka völgy teknöjébe esik, tehát azon depresz- 

 sziót foglalja el, mely a Lajta-, a Rozália- a Soproni- és a Eákos-Euszti- 

 hegységek között fekszik. Mindeme hegységek és hegységrészek geológiai 

 alkotása hasonló, a mennyiben valamennyinek alaphegysége, mintegy váza 

 kristályos palákból áll, a melyekhez mint környező dombvidék a miocén és 

 pliocen emeletek kőzetei csatlakoznak. Mindezen szigethegységek az Alpe- 

 sekből idáig nyúló széles kristályos palaöv közvetetlen folytatását képezik ; az 

 itt beállott rupturák és sülyedések következtében azonban az egykor itt is össze- 

 függő kristályos palaterülctből csakis a fentemlített ma is látható szigethegy- 

 ségek maradtak a felszínen. Ezen süly édeseknek szükségképen a felső medi- 

 terrán kort megelőzőleg kellett végbe menniök, mivel már ezen kor tengere a 

 fenmaradt kristályos palaromok között olyan mélységeket talált, melyeket 

 elfoglalhatott és üledékeivel kitölthetett. A felső mediterrán kor tengerének 

 örökebe lepett azután a szarmata és végre a pontusi kor tengere, melyek 

 ugyancsak folytatták a medencze feltöltésének munkáját. A negyedkor 

 és a mostkor édes vizei már csak kevéssel járulhattak hozzá ahhoz a 

 nagyszabású feltöltéshez, melyet hatalmasabb elődei, a neogen tengerek 

 végeztek. 



Ezen egymásfölé lerakódott s az egész medenczét kitöltő és a kristá- 

 lyos hegységek, illetve szigethegységekig terjedő rétegsorozat összefüggő és 

 vastag leple alatt azonban a méh'ben ott fekszenek mindazon részei a kris- 

 tályos palahegysegnek, melyek valaha a manap látható kristályos palákból 

 álló szigethegységeket kiegészítették. Könnyen belátható azonban, hogy egy 

 olyan hatalmas kristályos palatábla mint az, mely egykor a térséget egyrészt 

 Rákos és a Rozália hegység között, . másrészt pedig Kis-Marton és Sopron 

 között elfoglalta, nem sülyedhetett el a nélkül, hogy maga is több kisebb 

 darabra ne szakadt volna, s a dolog természetében rejlik azon valószínűség, 

 hogy ezen tábla mindenek előtt a középen szenvedhetett rupturákat s hogy 

 ezen újonnan keletkezett táblavégekkel előre hatolt lefelé, mialatt a sülyedö 

 táblák eredeti szélei a kerületen még a jelenlegi szigetekkel érintkezésben 

 maradtak és reájuk támaszkodhattak. 



Létre jött légyen azonban a szóban forgó depresszió vetődések által 

 okozott lépcsőzetes sülyedés következtében, vagy pedig álljunk esetleg egy 

 hatalmas ránczvetés teknőrészével szemben, annyi mindenesetre biztos, 

 hogy a lesülyedt hegységrész mélyenható rupturáktól okvetlenül át van 

 szeldelve, a mely körülmény a mi esetünkben azért nagy fontosságú, mivel 

 minden oda mutat, hogy a szóban forgó földrengések fészke ez alkalommal 

 eme depresszió mélyen fekvő rupturáin keresendő. 



{■206) 



