TÁRSULATI ÜGYKK. 3^'A 



Az Aleuti szigeteken 48 működő vulkán van, Kamcsatka 38 vulkánja közül 

 Iá áll nyitva; a Kurilokon 23 vulkáni hegy közül 11> működik. Jesszó 28 régi tűz- 

 hányója közt 1 1 aktiv. Japánnak 73 vulkáni hegye van, melyből 25 füstölög és 

 időnként heves eruptióban nyilatkozik. A legutolsó vulkáni kitörés az 1740 ni 

 magas Bandái szán hegyet nyitotta fel. Ez 808 óta pihent és a kialudt vulkánok 

 közt szerepel Milne lajstromában (Transactions of the Seismological Society of 

 Japán Vol. IX.), 1888 július 15-én váratlanul, előjelek nélkül tört ki e vulkán 

 egy roppant explosióval, melynek törmelékes iszapja 600 embert temetett el. Ezer 

 év óta 233 kitörést jegyeztek föl a japáni évkönyvek. A földrengések e vulkánok 

 körül gyakoriak. A japáni földrengési társaság 700 állomáson rendszeresen jegyzi 

 a rázkódásokat, évenkint mintegy 500 lökést éreznek meg ezek. 



Az 1891 évi október 28-ki földrengés a lissaboni nagy földrengéssel hason - 

 litható össze. 



Gróf Mailáth Géza és László urak, az első a földrengés előtt, az utóbbi a 

 földrengés után meglátogatták a földrengés középpontjának színhelyét, mely Japán 

 közepén a szigetbirodalom legbájosabb részében a 3778 m magas Fuzsijama vul- 

 kán és a Biva tó között terül el. 



Gróf Mailáth Géza a « Földrajzi Közlemények* XX. kötetének IV. füzetében 

 le is irta a földrengést. 



A gróf urak érdekes fényképeket hoztak a földrengésről, ezek fotogrammjait 

 mutatta be az előadó megfelelő magyarázatokkal kísérve. 



Nagoja, Gifu, Ogaki városokat és környékét dúlta fel a földrengés. Ezek nagy 

 alluviális síksága az Ovari öböl hátterében, a Minő hegységtől délre teral el. A lapály 

 környezete paleozoi üledékekből és gránitból áll, melyet csak vékonyan födnek 

 a harmadkori lerakodások. A földrengés középpontja a Minő felföldön volt, innét 

 terjedtek szét a földhullámok, melyek még a 320 km távolságban fekvő főváros- 

 ban, Tokióban is olyan erősek valának, hogy sokakat elszédítettek és tengeri 

 beteggé tettek. 



A földrengés Milne szerint nem vulkáni, hanem tektonikai eredetű volt. 

 A Japánban mííködö geológusok ugyanis egy törési vonalat ismertek föl, mely 

 ÉÉNy — DDK irányban Japánt derékben szeli át és az északi jajiáni ivet, melyen a 

 legtöbb vulkán emelkedik, a Fuzsi-jama vulkáni vonalával szakítja meg. 



A Fuzsi-jama vonala az említett törési vonal meghosszabbításában a Bonin 

 szigetek felé. majd a Marian szigetekig terjed. 



Nyugatra e vonaltól egész Japán nyugati részéig a Kiu-siu szigetén E-ról 

 D-re teijedő Kirisima vulkáni vonalig nincsen vulkán. 



. A gifui földrengés ezen nem vulkános területen pusztított. Okt. 26 — 30-ig 

 nem kevesebb mint 360 lökést éreztek. A pleistoseista vonal 10.800 km'-* területet 

 zárt be, melyen belül minden épületet megbontott a földrengés. Japánnak mező- 

 gazdaságilag egyik leggazdagabb és legnépesebb részét érte a földrengés. A Nagoja- 

 Gífu-í síkság 1 km' teriüetén 310 lélek él. A lakosságból 10.000 ember veszett el, 

 15.000 sebesült meg és a leomlott házak száma lOO.O(X) volt. 



A Szonaigava, líiazogava és Nagara hidjai - - köztük két nagy vasúti híd — 

 nagyon megséiültek, vagy beoralottok. Egy helyen a vasúti sínpár a töltéssel együtt 

 kígyózó alakot vett föl. Két lábnyi tágas és több ölnyi mély földhasadékok támad- 

 lak és részben újra záródtak a legjobban megrázott teriileten. 



(245) 



