12 



Blott en anmärkning utbeder jag mig få tillägga. In- 

 gen folkstam i verlden har, i förhållande till sitt ringa an- 

 tal, flera frejdade namn att uppvisa än den Skandinaviska. 

 Blott här i Upsala omsväfvas vi af de stora hädangångna 

 andar, en O. Rudbecks, en Olofs och Anders Celsii, en Lin- 

 nés, en Bergmans, en Melanderhjelms, en Jöns Svanbergs 

 jemte många flera. I Upsala universitets namn hembär jag 

 våra kära gäster vår tacksamhet för det besök, hvarmed de 

 hedrat oss för att tillse, huru äfven vi idrottas i vår lilla 

 fattigdom, och vara vittne till allt det unga, friska lif, som 

 andas här. Jag utbeder mig derföre få utbringa eu skål/ör* 

 de Skandinaviska Natur for skar ne, för Naturvetenskapernas 

 framtid i Norden, för deras rastlösa framskridande både 

 till större vetenskapligt djup och vidsträcktare praktisk till- 

 lämpning. Och jag föreslår denna skål med så mycket 

 lifligare känslor och rördt sinne, som det säkert är sista 

 gången min stämma höjes i de Skandinaviska Naturfor- 

 skarnes samfund, uti hvilket jag så ofta erfarit, att i 

 menskligheten finnes långt mera godhet, kärlek och öfver- 

 seende, än man vanligen anar. Jag gör det ock med glad 

 tillförsigt, att bland de unga män, som här omgifva oss, 

 flera skola i en icke aflägsen framtid anföra naturvetenska- 

 perna till nya segrar och derigenom häfda nordens redan 

 talrika anor på detta forskningens fält. Ett råd blott har 

 den gamle att gifva Eder: tanken alltid högt om vetenska- 

 pen, ringa om Eder sjelfva! 



