16 



märkning velat antyda, huru oberäkneligt lång tid erfordrats, 

 innan någon historia kunde börja, och hvilken mängd af 

 rön och erfarenhet måste vara insamlad, innan naturkänne- 

 domen kunde höja sig till vetenskap. 



Det skall tvifvelsutan för de flesta synas vara ett få- 

 fängt företag att vilja utforska våra urfäders naturkunskap, 

 då vi sakna alla skriftliga urkunder från den tiden. Man 

 erinre sig dock de ej ovigtiga upplysningar, Zoologien lem- 

 nat om Sveriges urinnevånares lefnadssätt och våra förfä- 

 ders religiösa bruk och bildningsgrad. Må hända Botaniken 

 också kunde lemna några bidrag; ju mindre vi hittills fun- 

 nit, desto dyrbarare bli desamma. Så veta vi, att våra 

 hedniska förfäder hade vissa för heliga ansedda träd, f. ex. 

 Idegranen, Hagtornet, Asken; andra tillskrifvas mystiska 

 egenskaper, såsom Misteln. Vi veta, att de utom sädes- 

 slagen egde flera kulturväxter (äldsta Vestgöta-lagen omta- 

 lar Aplen, Arter, Bönor, Lök o. s. v.), äfven sådana, som 

 nu kommit ur bruk, f. ex. Quannet (Archangelica officinalis); 

 att Porsen (Myrica Gale) ända till Kon. Gustaf Irstes tid 

 och ännu senare allmänt användes i stället för Humle. Li- 

 kaledes användes till redskap och i husliga lifvet flera väx- 

 ter, som nu alldeles kommit ur bruk, f. ex. till pilar, sköl- 

 dar, flätade af vide, m. m.; hvartill man nu erhållit bättre 

 material, såsom Hampa i stället för Lind-bast. Att flera 

 notiser af denna art kunna samlas, lider intet tvifvel. Att 

 medicinska insigter i dessa tider icke alldeles saknats, haf- 

 va vi allt skäl att antaga, ty vi veta, att sådana fuunos 



