17 



hos våra stamförvandter på andra sidan Östersjön. Lä- 

 karekonsten utöfvades företrädesvis af qvinnorna; i sagorna 

 omtalas de som skickliga sårläkerskor, hvilka ock väl be- 

 höfdes i dessa stridslystna tider. Många ännu brukliga hus- 

 kurer äro troligen lemningar från den tiden. Ty, liksom en 

 äldre religion, sedan en nyare blifvit införd, länge fortlefver 

 som vidskepelse, så fortlefver äfven en äldre tids medicin 

 länge som qvacksalveri. Att detta är förhällandet med me- 

 deltidens medicin, få vi nedanför än tydligare se. Men vi 

 våga gå än längre och antaga, att många af de äldsta ti- 

 dernas rön och erfarenheter, som sedermera blifvit bestyrkta, 

 ingå i vår tids medicin. Så har nyaste medicinen erhållit 

 sin kännedom af flera de vigtigaste Amerikanska droguerna 

 från Indianerna. Med få ord, vi äro frestade att antaga, 

 det växtkännedomen i de äldre tiderna snarare varit större 

 än mindre i förhållande till vår tids hos dem, som deruti 

 icke erhållit speciell undervisning; ty, ju närmare naturtill- 

 ståndet, desto större naturkännedom. Denna är än i dag 

 vida större bland våra obildade bergsbor, än hos städernas 

 civiliserade befolkning. 



Vigtigaste källan för kännedomen af våra förfäders 

 naturkunskap erbjuda våra inhemska växtnamn, hvilka till 

 största delen härstamma från uråldriga tider. Genom com- 

 parativ språkforskning och namnens härledning från be- 

 fryndade ord i äldre språken kan vanligen deras betydelse 

 utletas. Vanligen afse de växtens användande eller egen- 



Fries, Bot. Ut fl., III. 2 



