29 



Johan Frank eller Frankenius (Holm., f. 1590, f 1661), 

 förste Medicinse et Botanices Professor i Upsala, Chesne- 

 copheri samtida, var likaledes en utmärkt personlighet, men 

 med många egenheter både i sina vetenskapliga åsigter och 

 sitt enskilda lif. Ifrig anhängare af Paracelsus, var han Sve- 

 riges förste homoeopath, hvarom vittnar hans disputation: 

 De nobili illa qucestione: an contraria contrariis 1. similia 

 similihus curantur, Ups. 1641*). Han har egentligen gjort 

 sig namn i Botaniken som Sveriges första praktiska Bota- 

 nist, hvarföre vi äfven i följande afdelning upptaga honom ; 

 men han ingrep äfven som lärare i generella Botanikens 

 utveckling och efterlemnade en handskrifven, men nu för- 

 kommen Botanologia. Af hans öfriga arbeten: Signatur, ~Qq- 

 schreibung der von Gott und der Natur gezeichneten Ge- 

 wächsen m. m., Rostock 1628, och öfver den Filosofiska 

 stenen synes han tillhört en mystisk skola. 



Johan Stalenus, Graec. Ling. Prof, prsesiderade för en 

 disputation De plantis, Ups. 16.34, troligen compilerad af 

 respondenten Dan. Kylander. Hufvudsakligen är den lika 



sin tid fördelaktigt genom klarhet i framställningen och spe- 

 kulativt djup; men som mera aflägsna från vårt ämne måste 

 vi förbigå dem. Särdeles vackert är slutet om döden, då ge- 

 nom den naturliga värmens aftagande lifvet utan plågor ut- 

 släckes likt ett nedbrunnet ljus, då all läkarekonst är frukt- 

 lös: juvare polcsl mcdicus naluram, non aliam crearc! 



*) Genom en egen historiens lek voro förste och siste innehafva- 

 ren af den odelade Medicinse och Botanices Professionen ho- 

 moeopather. 



