30 



med Chesnecopheri afhandlingar, men afviker i några min- 

 dre väsentliga delar. Växten definieras: corpus perfecte 

 mixtum, anima vegetativa prceditum. Dess väsentliga delar 

 äro corpus et anima*). Man kan hvarken tillägga växterna 

 sensitiv själ eller anse dem blott för en af naturen gifven 

 forma. Växterna indelas först i fullkomliga och ofullkom- 

 liga, föröfrigt lika som af Chesnecopherus; men träden in- 

 delas i fruktbärande (pomiferce, nucifera>, bacciferm) och icke 

 fruktbärande (Pil, Poppel, Ask, Alm). — Finna vi således 

 icke något väsentligt eget i sak, möta oss dock en del nya 

 skolastiska distinctioner, hvartill skolan allt mer och mer 

 urartar; så f. ex. urskiljas såsom växtsjälens funktioner y 

 dels primära, såsom nutrix, augmentativa, generativa; dels 

 secundära, såsom concoctrix, attractrix, retentrix, expultrix, 

 alteratrix och formativa, hvilka hvardera beskrifvas. (Dessa 

 bestämningar återkomma i flera följande skrifter med åt- 

 skilliga förändringar.) Derefter afhandlas växtens affectio- 

 ner »ex ortu et interitu». Författaren antager, att deras 

 specifica form ligger förborgad i jorden och vattnet samt 

 genom den i skapelsen nedlagda bildningsdriften omkläder 

 sig med passande materia. De döda växternas upplösning 

 i sina ursprungliga elementer förnekas, utan bilda de en 

 olöslig organisk substans. 



*) »Anima vegetativa est actus primus corporis plantse, quo illud 

 ipsum vivit, alimento adscito nutritur, augmentatur et denique 

 sibi in specie simile producit.» 



