7 

 Vi tänka oss Honom ej mer som en nyckfull österns de- 

 spot, den der efter menskliga passioner störande ingriper i 

 sitt verk eller behöfver lappa ocli ändra detsamma, utan 

 som en allvis, helig, orubblig fysisk och moralisk verlds- 

 ordning. Och vi kunna hoppas, att en dag, då biologien 

 och de medicinska forsknings-arterna, hvilka utgöra natur- 

 forskningens krona, nått den objectiva visshet, som de fy- 

 siskt-mathematiska redan ega, skola de förra för oss tyda 

 mången lifvets och dödens myster. Men alltid förblifver 

 framför oss ett obegränsadt fjerran, hvilket vår tanke icke 

 kan fatta och mensklig forskning ej nå. Här förblifver det 

 skönaste, vi kunna dikta, alltid det sannaste. Men, när en 

 dag Isis-slöjan faller, som bortskymmer vår utsigt bortom 

 grafvarne, då skola vi förnimma, huru oändligt skönare och 

 klarare, än vi nu kunna fatta eller ana, den eviga urkäl- 

 lan är. 



M. H.! Naturen var mensklighetens första bildnings- 

 skola, så länge det unga slägtet närdes vid modrens bröst; 

 poesien var dess modersmål. Men snart förirrade sig den 

 ungdomliga fantasien i polytheism och mystikens under eller 

 rättare vidunderligheter. Naturvetenskap blef myth, och 

 hennes praktiska tillämpning djur- och Molochs-dyrkan. 

 Sent omsider segrade Monotheismens idé, den högsta af 

 alla; men att uppfatta Gudomen som ett öfversinnligt 

 väsende, liksom odödlighet utan att släpa kroppen med, 

 kräfde de största ansträngningar och de hårdaste strider 

 att det fastställa. Ursprungligen ren, fördunklades snart 



