46 

 snille blifvit fruktlöst nedlagda, som på alla Rudbeckarnes 

 arbeten. 



Efter Rudbecks och Hofs (Hoffvenii) öfvertagande af 

 Medicinska undervisningen vid Upsala högskola utgingo der- 

 ifrån flera skickliga Läkare, och Botaniken var den tiden 

 en så väsentlig del af densamma, att botaniska insigter 

 blefvo mer allmänt spridda. Bland Rudbecks lärjungar, 

 som uppträdde som författare, förtjena nämnas: 



£lias Tillandz (Smoland., f. 1640, f 1693), af den gamla 

 Småländska Prestslägten Tilländer (fadren var Pastor i Rog- 

 berga), som efter ett äfventyrligt skeppsbrott antagit förra 

 namnet. Efter i Upsala grundlagda studier utnämndes han 

 1670 till Med. Professor i Abo*). Han var en i alla hän- 

 seenden utmärkt man, som med nit skötte sin profession, 

 hade vidsträckt medicinsk praktik, införde först vid Abo 

 högskola Anatomiens studium, grundlade Botanikens, anlade 

 en rik Botanisk trädgård och företog med sina lärjungar 

 botaniska exkursioner i Abo-trakten. Till ledning under 

 dessa utgaf han en Cataloijus plaidarnni 2^'>'0'pe Aboain oh- 



*) Samtidigt började tvenne ynglingar från Hvittaryd i Småland 

 studera, hvilka båda togo namn af en stor Lind, den ena Ti- 

 liandcr, den andre Linnceus, och blefvo hvardera stamfäder 

 för en Prestslägt, som öfver 200 år blomstrade inom Wexiö 

 stift. Af båda slägterna uppträdde en utmärkt Botanist; båda 

 utslocknade samtidigt, den siste Linnseus som kollega i Wexiö 

 1805, den siste Tiliander som Adjunkt i Lund 1808. Samti- 

 digt blåste den stora Linden omkull. För 30—40 år sedan 

 var stubben ännu synlig. 



