f 



49 



varande endast en under Medic. Prof, J. F. Beloio 

 (Holm., f. 1669, f i Moscau 1716*): Diss. de VegetaU- 

 lihus in genere, Lund, 1700, hvilken är den första der ut- 

 gifna botaniska skrift. Till framställningens form närmar 

 den sig visserligen skolastikernas, men förkastar de flesta 

 af deras vaniteter och har tillegnat sig vetenskapens senare 

 framsteg, synnerligast följt en i vår tid föga bekant för- 

 fattare, Rolfink, men äfven Malpighi. I stället för de gamla 

 talesätten armna vegetahilh, forma o. s. v. begagnas nu lif, 

 lifskraft. Författaren vederlägger fcirst dem, som förneka 

 växternas lif, sedan dem, som af Mimosa, Heliotropiuni, 

 Impatiens vilja tillerkänna dem sensitivt lif. Generatio 

 Oiquivoca förnekas, ty, ehuru icke alltid kan uppvisas, hvar- 

 ifrån frön kommit, kunna de vara ditförde af foglar, vin- 

 dar, regn; men mesta vigt lägges på 1 Moseb. 1: 11. Der- 

 på följer en utförlig och temligen noggrann beskrifning af 

 växternas delar, särdeles öfver blommans, äfven till hennes 

 inre struktur, efter Malpighi, dock utan att känna könsskil- 

 naden. Derefter öfvergår förf. till växternas näringsprocess 

 och förkastar dervid skolastikernas atdiiui veqetahilis med 

 hennes många fakulteter (atlract7'ix, alteratrLv, mitri.r o. s. 

 v.); han söker grunden dertill i en gemensam process (fer- 

 mentation), hvarigenom förorsakas safternas omlopp och 



*) Kallades till Svenska arméen 1706, blef fången vid Pultava 1709 

 och fördes till Moscau, der han genom praktik kom i stort 

 anseende. »Han stod i stor nåd hos Zar Peter och ansågs för 

 oumbärlig för hofvet». 



Frie:s, Bot. Utf}., III. 4 



