56 



kommo häraf, dels eftertryck, dels af Linné hvarje gång 

 betydligen tillökta, så att det frän några folio-blad växte 

 till trenne dryga octav-band. Tolfte, den sista af Linné 

 redigerade, betraktas som normal-upplagan. Sedan följde 

 1736 Musa Cliffortiana; Bihliotkeca botanica*, Fundamenta 

 Botanica* ; 1737 Flora Lapponica, Critica botanica*, Hor- 

 tus Cliffortianiis, ett praktverk; Geneixt plantarum (hvaraf 

 6:te upplagan är den sista af Linné redigerade och den full- 

 ständigaste) och Corollarbim generuni; 1838 Classes planta- 

 runt*. En så storartad och beundransvärd litterär verk- 

 samhet har Botaniken hvarken förr eller sedermera sett. 



Efter tillträdet af Professionen i Upsala 1741 inträf- 

 fade ett afbrott i hans större litterära verksamhet till 1745, 

 under hvilket år utkom mo i Stockholm så väl Öländska och 

 Gottländska resan (företagen 1741) som Flo7xi Suecica, utan 

 artnamn**). Andra betydligt tillökta och förbättrade upp- 

 lagan utkom 1755. Ar 1747 följde Flora Zeylanica och 

 Westgöta resan (företagen 1746); 1748 Hortus Upsaliensis; 

 1749 Materia Medica och 1751 Philosophia Botanica, alla 

 tryckta i Stockholm. Sistnämnda verk, som är en samman- 

 fattning och omarbetning af flera äldre, smärre skrifter, utom 

 flera nya artiklar, har af alla varit erkändt för ett af Bo- 

 tanikens hufvudverk, hvilket ännu i författarens ungdom an- 



*) Alla de med * noterade hafva ingått i Philosophia Botanica. 

 **) Med skäl anmiirker Haller: Multas utique veras species pro 

 varietatibus habuit, quum ipsc non legisset. — I ett bihang till 

 Fauna Suecica lemnas ytterligare bidrag till Fl. Suecica. 



