58 



1. Bildandet af en bestämd och lättfattlig terminologi, 

 jemte ett noggrannare bestämmande af växternas yttre de- 

 lar, synnerligast fruktens och befruktningsorganernas. 



2. Införande af logisk reda och bestämdhet i diagno- 

 stiken och beskrifningarne. 



3. Fastställande af grunderna för slägtbestämningen 

 och nomenklaturen. Tournefort, som först grundlade slägt- 

 begreppet, hemtade för detsamma karakterer äfven af ve- 

 getativa systemet, hvilka Linné förkastade. (I senare tider 

 hafva åter större delen af Tournefortska slägtena äter blif- 

 vit antagna.) 



4. Återställande af artbegreppet i dess äldre, natur- 

 liga betydelse. Under föregående Tournefortska perioden, 

 upptagen af slägtbegreppets fastställande, betraktades arter- 

 na blott som tillfälliga modifikationer af detsamma, och 

 derföre gjorde man ingen skillnad mellan arter och va- 

 rieteter. 



5. Antagandet och införandet af artnanmen (nnomina tri- 

 vialia» L.). Haller bestrider Linné äran deraf, anmärkande, att 

 Rivinus först infört dessa, och visserligen äro mänga, f. ex. 

 Viciornas, gifna af honom, ehuru Linné först införde dessa 

 som allmän princip. 



6. Växternas könsskillnad var visserligen af Vaillant 

 och flera före Linné ådagalagd; men densamma erhöll en 

 högre betydelse genom Linnés sexnal-sydern. Fastän hvar- 

 ken naturligt eller vetenskapligt, hvilket Linné sjelf uttalat, 

 förblifver det alltid ett odödligt snilleverk och för begyn- 



