65 



studium. Hans föredrag var likväl icke glänsande eller ge- 

 nom dialektiskt skimmer hänförande, hvilket ofta efteråt blott 

 qvarlemnar dimbilder. Tvärtom var det i hög grad naivt, 

 enkelt, men belyst af snilleblixtar och genom sin lättfatt- 

 lighet uppmanande till sjelfstudium. Också uppgaf Linné 

 ämnen och planer till afhandliiigar för att af lärjungarne 

 efter egna forskningar utarbetas, hvarför vi hafva att tacka 

 flera förträffliga afhandlingar, f. ex. Löfiings öfver trädens 

 knoppar. — Vid Linnés första uppträdande blef det en mode- 

 sak för en stor del af studenterna att åtfölja hans exkur- 

 sioner; men mängden af medföljande marodörer mer ska- 

 dade än gagnade undervisningen. Snart afsvalnade dock 

 denna ifver till fördel för de verkligt studerande, och under 

 senare perioden af Linnés lärare-verksamhet upphörde den 

 alldeles; i stället blefvo demonstrationerna i Botaniska träd- 

 gården det vigtigaste fältet för undervisningen. Ingen aka- 

 demisk lärare, åtminstone i Sverige, har uppammat så mån- 

 ga elever, hvilka tillika förvärfvat sig ett sjelfständigt namn 

 i sin vetenskaps historia, som Linné. Sverige egde ock på 

 den tiden talrika Maecenater, och Linné var outtröttlig att 

 bereda sina lärjungar tillfällen att besöka aflägsna länder, 

 utom dem, hvilka på utländska regenters begäran och Lin- 



mot hans förväntan, Dr M. Kcchhr, som på Drottn. Lovisa Ul- 

 rikas bekostnad reste till Södra Frankrike och Italien för att 

 insamla växter för hennes Museum, men hvars skörd blef högst 

 obetydlig. 



Fries, Bot. Uifl., III. 5 



