66 

 nés förord sändes som Apostlar att sprida hans läror kring 

 hela Europa. Alla den tiden i Upsala bildade läkare voro 

 tillika Naturforskare, som meddelade mästaren sina iaktta- 

 gelser och verksamt bidrogo till naturvetenskapernas utbred- 

 ning inom fäderneslandet. Månget namn, som eljest för- 

 tjent uppmärksamhet, måste vi här förbigå eller blott i för- 

 bigående anföra, emedan, så länge solen skiner, förblekna 

 stjernorna. De, som genom vidsträckta resor eller egna 

 skrifter beredt sig ett varaktigt namn i vetenskapen, skola 

 nedanföre i alfabetisk ordning anföras, då den naturligare, 

 kronologiska, möter flera svårigheter. Thunherg, Swartz och 

 Acharius, äfvensom Finnarne Kalm och Hellenius, komma 

 särskildt att framställas. 



Dr J. F. Bergius (SmoL, f. 17.30, f 1790) studerade 

 först i Lund, men begaf sig 1749 till Upsala, der han med 

 ynnest omfattades af Linné, som beredde honom tillfälle att 

 på Grefve Tessins bekostnad undersöka Gottland (upptäckte 

 derunder Avena flavescens, Orchis pyramidalis m. fl.) och 

 var tillika ämnad att på Drottn. Lovisa Ulrikas bekostnad 

 företaga en resa till Ostindien, som dock inställdes. För- 

 ordnades till llist. Nat. et Pharm. Professor i Stockholm 

 1761. Jemte det han var en af sin tids skickligaste prak- 

 tiska läkare, fortsatte han träget sina botaniska studier, 

 samlade ett betydligt herbarium och bibliothek, hvilka jemte 

 den s. k. Bergianska trädgården skänktes till K. Veten- 

 skaps-Akademien. Han var tillika en flitig, mångsidig och 

 utmärkt författare, synnerligast i Medicin och Pharmacologi. 



