67 



Hans vigtigaste botaniska skrifter äro Descriptiones plan- 

 tarum e Capite h. sp)ei, Holm. 1767, och Materia medica e 

 regno vegetahili, Tom. I, II, Stockh. 1778. Slägtel Litto- 

 rella är af honom först bestämdt, och hans artnamn juncea 

 orätt utbytt mot lacustris. 



Dr J. P. Falk (Vestrog., f. 173.3, f 1774). Kämpade 

 i sin ungdom med stor fattigdom, tilldess Linné antog ho- 

 nom till lärare för sin son. Under dagligt umgänge med 

 Linné utbildades så hans skicklighet, att Linné ansåg ho- 

 nom för en af sina mest lofvande disciplar. I sin hembygd 

 upptäckte han Stipa pennata och under en resa till Gott- 

 land Scandix j^ecten, IHanthus ptrolifer, Sorbus fennica, Si- 

 syyahriuni siipivwn, Astragalus pilosus, Orchis odoratissima, 

 allt för Svenska floran nya växter. På Linnés förord er- 

 höll han först enskild anställning i Petersburg, 1761, men 

 blef 1763 förordnad till Botanices Professor och förestån- 

 dare för Botaniska trädgärden samt 1768 till Chef för en 

 af de expeditioner, kejsarinnan Katharina II utsände för att 

 undersöka sitt vidsträckta rike. Ehuru sjuklig, egnade han 

 sig deråt med största ansträngning; men ett obotligt inre li- 

 dande bragte honom till förtviflan, så att han slutade i 

 Kasan sitt lif med ett pistolskott. Hans värderika antecknin- 

 gar utgåfvos efter hans död: Bei/tyäge zar KeniUniss des Hus- 

 sischen Reichs. Petersb. 1786. 



Mag. Peter Forskåhl (Upland., f. 1736, f 1763 i Jérim 

 i Arabien) var en ovanligt begåfvad personlighet med stor 

 kritisk skarpsinnighet. Jemte Naturhistorien hade han för- 



