74 



Bland de öfriga af Linnés talrika lärjungar, som hvar- 

 ken genom vidsträcktare resor eller större utgifna arbeten 

 förvärlVat sig inom botaniken ett mer frejdadt namn, anse 

 vi oss äfven böra nämna följande. Cl. Bjerkander (V.got., 

 f, 1735, t 1795 såsom Pastor i Grefbäck), en utmärkt ni- 

 tisk forskare, som lemnat värderika uppsatser till K. Ve- 

 tensk. Akad. handlingar. — Dr C. M. ^/om (Smol., f. 1737, 

 t 1815, då provincial-läkare i Hedemora), en nitisk och 

 ansedd naturforskare, som, utom flera uppsatser i tillämpad 

 botanik, beskrifvit den s. k. Ornäs-björken. — Dr J. Th. 

 Fagresus (Smol., f. 1729, f 1779, Stadsläkare i Alingsås, 

 har mig vetterligen icke uppträdt som författare, men an- 

 sågs af samtida som grundlig botanist, och Linné yttrar 

 om honom: »Ingen af alla, som studerat i Upsala medici- 

 nen i min tid, har haft starkare hufvud och acumen ingenii 

 än Dr Fagrajus.» Men han är märkvärdig såsom den ende 

 af Linnés lärjungar, som studerade växternas naturliga fa- 

 miljer och genom karakterer sökte begränsa desamma. — 

 Mag. P. Hernqnist (V:got., f. 1726, f 1808), en ifrig na- 

 turforskare, om hvilken Linné yttrar: »han är en man, som 

 aldrig släppt någon vetenskap, med mindre han henne pe- 

 netrerat.» Under sin utländska resa erhöll han uppdrag af 

 Ludvig XV att ordna växterna i Trianons trädgård, och 

 erböds honom anställning i Frankrike. Återvänd till fäder- 

 neslandet, sökte han Botan. Demonstr. i Lund; som speci- 

 men utgafs Genera Tournefortii etc. Lund 1771. Seder- 

 mera egnade han sig uteslutande åt veterinärvetenskapen, 



