76 

 jemte må nämnas som upptäckare af nya Svenska växter: 

 P. Adlerheimj Bergshauptman (Mulgedium sibiricum, Phaca 

 frigida), Joh, Holsten, Pastor i Quickjock (Veronica saxa- 

 tilis, Ophrys alpina), Joh. Törnros, Suderm. (Cardamine 

 parviflora, Foa bulbosa); Dr C. A. Wahlbom, provincial- 

 läkare i Kalmar (Chrysocoma Linosyris, Phleum arenarium 

 m. fl.). 



Men icke blott Svenskar, utan äfven mänga utländnin- 

 gar infunno sig i Upsala för att af den erkända fursten i 

 vetenskapen erhålla undervisning och i sina fädernesland på- 

 nyttföda vetenskapen. Då dessa likväl icke haft något in- 

 flytande på växtkännedomen i Sverige, anse vi tillräckligt 

 nämna Danskarne Holm, Zcega, Thönning, Vahl; Tyskarne 

 Schreber, Fabricius, Gieseke ; Ryssen Karamyschew, Ameri- 

 kanarn Kuhn m. fl. Men till en af dessa utländningar står 

 Svenska Floran i oförgätliga förbindelser, nemligen: 



Schweitzaren Freclr. Eh7'hart, likasom alla utmärkta 

 Naturforskare autodidakt, begaf sig dock sedermera till Up- 

 sala för att under Linnés egna ögon framlägga sina fynd 

 och stadga sitt omdöme. Ehrhart var en af alla tiders skarp- 

 syntaste Botanister, hvarföre han, med obegränsad vördnad 

 för Linné, likväl icke niijde sig med att blindt tro på hans 

 ord (jurare in verbet Magistri), utan tillät sig ofta att mä- 

 stra mästaren. Förhållandet dem emellan var för båda sär- 

 deles hedrande. Dä Ehrhart för Linné framställde sina an- 

 märkningar, rynkade denne vanligen pannan; men efter ett 

 par dagar yttrade han : »Ni hade rätt ändå». Det var nem- 



