77 

 ligen före Ehrhart vanligt, att man till en art, blott efter 

 yttre utseendet, sammanslog flera snarlika, utan samvets- 

 grann granskning (ett förfarande, som i våra tider äfven 

 söker göra sig gällande) och ansåg detta underlätta växter- 

 nas kännedom, likasom ytlighet någonsin kunde leda till an- 

 nat än oreda. Ehrhart urskilde under sitt treåriga vistande 

 i Sverige flera för Svenska Floran nya växter än någon 

 samtida, hvaraf flera äro upptagna i Linnés Supplementum 

 Plantarum. Men af hans samtida voro få, som egnade dem 

 uppmärksamhet; af sina Tyska landsmän uppbar han blott 

 smälek, tilldess han alltför tidigt slutade sin bana som Ha- 

 noveransk Botanicus (f 1795). Nu efter ett hälft århun- 

 drade hafva hans åsigter kommit till heders, under det hans 

 vedersakares namn äro länge sedan förgätna (Jemf. Meyers 

 Cidor. Hannov.). Ehrhart var ock den förste, som utgaf 

 Exsiccater. Utom dessa äro hans Beytrcige zur Naturkunde 

 (7 band), Hannov. 1787— 1792, hans förnämsta arbete; men 

 en mängd vigtiga uppsatser äro tillika införda i Hannover. 

 Magazin, ett vanligt tidningsblad, derföre nu ytterst säll- 

 synta*). 



Men icke blott studerande och vetenskapsmän fängslade 

 Linné vid sin vetenskap, äfven landets ädlaste hänfördes af 

 det nya ljus, han spridde öfver naturen. Konung Adolf 

 Fredrik, hans gemål Ulrika Lovisa och flera af rikets mag- 



*) Författaren häraf har en samling af de nummer, uti hvilka 

 Ehrliartska uppsatser äro införda, erhållna jemte Ehrharts 

 exsicc. i Prof. Retzii bibliothek. 



