80 



Professor Wikström och i samlare-talang Adjunkten Mark- 

 lin. I den speciella Botaniken, med hvilken han ensamt 

 sysslosatte sig, följde han strängt Linné (utom den temli- 

 gen likgiltiga indragningen af de diklina klasserna i Linnéan- 

 ska systemet); men framlidne Professor Wahlenberg ville 

 dock i sina efterlemnade anteckningar icke erkänna honom 

 för yiäkta Linnean»*), emedan han dog sommartiden, då 

 efter Wahlenbergs åsigt alla Linnéaner dö vintertiden. 

 Thunbergs autobiografi och vetenskapliga brefvexling förva- 

 ras i Småländska nationens bibliothek. 



Den gamla Rudbeck-Linnéanska trädgården, belägen i 

 en sumpig trakt af staden, hade länge befunnits olämplig, 

 hvarföre Konung Gustaf III skänkte då varande slotts- 

 trädgård till botanisk och lät uppföra dervarande Orangeri- 

 byggnader jemte Museum och bostad för Professorn, — ett 

 bland de många bevisen på den fosterländskt sinnade Ko- 

 nungens hulda omvårdnad om vetenskaperna. Den nya in- 

 stitutionen invigdes på Linnés hundraåriga födelsefest. 



Dr Ad. Afzelius (Vestrog., f. 1750, f 1837) var under 

 hela Thunbergska tiden Botanices Deraonstrator och slutli- 

 gen (1812) tillika E. O. Professor. Men icke blott i be- 

 fordringsväg, utan äfven i sina nitiska, botaniska sträfvan- 

 den förföljdes han af ett oblidt öde. Han hade börjat sina 

 studier som Orientalist, men öfvergick sedermera till Natu- 



*) Orden Linnean, Linnransk voro en tid bland de mystiska ord, 

 i hvilka man i Upsala inlade en magisk kraft och djup bety- 

 delse. 



