81 



ralhistorien. Hans första arbete: De Vegetahilibus Sueca- 

 nis observationes et experimenta. Pars 1, Ups. 1785*), var 

 för sin tid ett utmärkt arbete, vittnande både om observa- 

 tionsförmåga och kritisk blick. I läran om Svamparne hade 

 han då ovanliga insigter, och Monografien öfver slägtet Hel- 

 vella i Vet, Akad. Handl. 1783 är ett förträffligt arbete. I 

 likhet med alla den tiden framåt sträfvande Botanister fö- 

 retog han en utländsk resa, först till England och derifrån 

 till Sierra Leone (1792), men måste för sjuklighet följande 

 år återvända till England; återställd till helsan, begaf han 

 sig ånyo (1794) till Sierra Leone och gjorde i detta för 

 Européer osunda land högst betydliga samlingar, tilldess 

 nämnda koloni öfverfölls af franska korsåror, hvilka icke blott 

 förhärjade densamma, utan som äkta Vandaler förstörde alla 

 Afzelii samlingar. Efter svåra lidanden började han med 

 beundransvärdt mod ånyo och sammanbragte betydliga sam- 

 lingar, h^^lka nu förvaras i Upsala Bot. Museum. Men de 

 derpå följande krigsåren, genom hvilka sambandet mellan 

 Botanisterna afbröts, och tryckande ekonomiska förhållanden 

 tilläto honom aldrig fullständigt bearbeta desamma. Det är 

 intet tvifvel, att största delen den tiden var nytt, f. ex. den 



•") Att författaren vill förena en mängd väl skilda arter, f. ex. 

 Agroslis-arlerna, — Poa alpina, Iririalis och pralcnsis, — Sper- 

 gula pcnfandra och arvcnsis, — Pulsalilla vnlgaris och praten- 

 si s, — Geranium molle och pusillum, — Trifolium pralense och 

 alpcslre ra. fl. är förklarligt af den tidens bristande kännedom 

 om dessa växters väsentliga kännemärken. 



FriPS, Bot. IM., III. 6 



