82 

 underbara, sedermera af Palisot beskrivna Napoleona. Enda 

 resultatet af hans mödor blefvo några dissertationer, hvaraf 

 Remedia Guineensia, I — X, Ups. 1813, 1817, äro de vigti- 

 gaste. De af honom besörjda plancherna öfver Guineas 

 Svampar äro af förf. utgifna under titel Reliquice Afzeliance. 

 Ett begär efter öfverdrifven fullständighet förhindrade äfven 

 hans litterära verksamhet; så f. ex. lida dissertationerna De 

 Rosis Suecanis (I — X) *) af en enorm barlast af onyttig 

 litteratur. 



Mag. Sam. Liljeblad (Calmar., f. 1761, f 1815) till- 

 trädde Borgströmska Professionen under ogunstiga förhål- 

 landen. Den reaction, som mot Naturvetenskaperna efter 

 Linnés död inträdde, drabbade företrädesvis nämnda Profes- 

 sion, som tillika genom missvård af den rika Borgströmska 

 donationen var uselt aflönad. Emedlertid verkade Liljeblad 

 mycket för Botanikens studium inom fäderneslandet, och 

 hans utkast till Svensk Flora (Ups. 1792; andra uppl. 1798; 

 tredje 1816) var den lärobok, hvilken samtliga under föl- 

 jande årtionden uppträdande botanister begagnat. Liljeblad 

 egde i speciella Botaniken kritisk blick, och flera de ut- 

 märktaste växtarter urskiljdes först af honom, f. ex. Flu- 

 minia arundinacea, Carex ohtusata, WooJsia hyperhorea. 



*) De sid. 46 uppgifna arteme af R. caninse äro: N. l. = R. du- 

 metorum; N. 2. B. coriifoUa; N. 3, 4. = R. canina opaca; N. 5. 

 R. canina nilida. Afzelius var den första, som upplyste, att 

 Linné under R. spinosissima, villnsa och Eglantcria i Mänt. II 

 beskref helt andra arter än de under nämnda namn i Fl. Suec. 

 införda. 



