84 



hvilken först lemnade näring åt Linnés vetenskapliga stu- 

 dier. Som hans lärjungar kunna vi anse tvenne i Lund 

 uppträdande Botanister, samtida med Linné, neml. Doct. 

 Johan Leclie (Scan., f. 1704, f 1764 såsom Medic. Profes- 

 sor i Abo) och Medic. Professorn, Dr Eherh. Rosén (nobil. Ro- 

 senschöld, V.got., f. 1716, t 1796), hvilka båda slöto sig till 

 Linné; den senare dock med lutning åt Haller, hvars åhörare 

 han varit. Leches Primitim Fl. Scan., Lund 1744, lemnar rika 

 skatter till Skånska Floran, och sä väl till Linnés Flora som 

 Fauna Suecica lemnade han de vigtigaste bidrag. Roséns Oh- 

 servationes Botanicoi, Lund 1749, äro af mindre betydenhet, 

 men innehålla flera för Svenska Floran nya växter. Den 

 senares förhållande till Linné var mindre intimt. 



Under hela den tiden Er^ic Gust. Liedheck (Verml., f. 

 1724, t 1803), densamme, som åtföljde Linné såsom Ama- 

 nuens under Vestgöta-resan, var Hist. Nat. Professor, sy- 

 nes Botaniken i Lund legat i lägervall; men med desto 

 större nit skötte han sin andra befattning såsom Plantage- 

 Directör i Skåne. Af den stora plantering af Mullbärsträd, 

 han vid Lund anlade (för silkesodling), funnos vid förf:s 

 ankomst till Lund ännu några aftynande träd. Utom ett 

 par dissertationer har han intet författat i Botanik. Mera 

 uppmärksamhet förtjena trenne af Med. et Phys. Professorn 

 Dr G. Harmens (Holmiens., f. 1699, f 1774) utgifna dis- 



seende undersöka Skåne, hvilkas Dafjbok till stor förlust är 

 förlorad! Se K. Vet. Akad. Handl. 1769, p. 243. 



