93 



Erl. 1799, är grundläggningen till Mossornas studium hos 

 oss, hvilket han sedan riktade med nya slägten (Coiwsto- 

 mum, Cinclidium) och arter. Af Lafvarne var han en grund- 

 lig kännare (Liclienes Amencani, Niirnb. 1811), men öfver- 

 lemnade sina fynd till sin vän, Acharius. Också var han 

 den första, som i Sverige egnat noggrannare uppmärksam- 

 het åt Svamparne, och på hans uppmaning vände sig för- 

 fattaren häraf åt dessa växters undersökning. 



Hos en man med så öfverlägsna förtjenster fäster man 

 sig föga vid befordringar och yttre hedersbevisningar. I förra 

 hänseendet var han särdeles missgynnad. Han utnämndes 

 1791 till föreståndare för Bergianska trädskolan och qvar- 

 stod på denna plats, tilldess han 1813 dermed förenade 

 Medic. et Hist. Natur. Professionen vid Carolinska institu- 

 tet. Ar 1811 valdes han till K. Vetenskaps-Akademiens 

 Sekreterare. — Stor som vetenskapsman, var han ändock 

 vördnadsvärdare genom sin ädla personlighet; under en lång 

 lefnadsbana har författaren häraf aldrig funnit någon så af 

 alla älskad och vördad. Med alla samtidens utmärktare 

 Botanister stod han i nära förbindelse*); vår tid kan icke 

 göra sig begrepp om det faderliga förhållande, hvaruti han 



*) I närmaste förbindelse stod han med Fr. Weher (Profess. i Kiel) 

 och Dr M. H. Mnhr (t 1808). hvilka båda besökte Sverige för 

 att göra Prof. Swartz' personliga bekantskap och derefter ut- 

 gåfvo Nalurhistorische Reise durch einen Theil Schwcdens, Gött. 

 1804, innehållande flera värderika notiser, synnerligen öfver 

 Alger, samlade vid Warberg. 



