95 

 periodiska skrifter. — Efter Acharii död uppstod i Tysk- 

 land en skola (Flörke, G. Meyer, Wallroth), som med myc- 

 ket buller och larm sökte nedgöra Acharii auctoritet, redu- 

 cerande både af hans slägten och arter*). Riktigheten af 

 en del af deras anmärkningar måste erkännas; men genom 

 sin öfverdrift förfelade de målet, och samtiden gör nu full 

 rättvisa åt Acharii förtjenster, under det hans vedersakares 

 namn sällan nämnas. 



Något äldre än båda föregående var Dr J. P. Westring 

 (Ostrogot., f. 1753, f 1833), men med dem pä det närmaste 

 förbunden. Han var äfven en lärjunge af Linné och egna- 

 de sig med stor flit åt Lafvarnes studium, men öfverlem- 

 nade sina fynd till Acharius att beskrifva. Sjelf undersökte 

 han omsorgsfullt deras tekniska användande: Svenska Laf- 

 varnes färgliistoiia, 8 haft., Stockholm 1805 — 1809. Plan- 

 cherna, ritade af Acharius, äro de vackraste, man öfver 

 Lafvar eger. 



Under denna period börjades utgifvandet af det vigtiga 

 arbetet: Svensk Botanik, hvaraf de 6 första banden utgåf- 

 vos af Ryttm. J. G. Palmstruch, skicklig tecknare. Texten 

 till de fyra första banden (svagare) författades af Prof. 

 Quensel; men Sivartz lemnade vigtiga bidrag. Med femte 

 bandet öfvertog den sistnämnde ensam redaktionen, och un- 



*) Författaren häraf måste erkänna, att han i sin Lichenogr. Europ. 

 af nämnda herrar ofta blifvit missledd, f. ex. öfver slägtet 

 Biatora, hvaröfver hans förut i K. Vet. Ak. Handl. framställda 

 åsigter äro riktigare. 



