99 

 föras Utkast till Gottlands Flora i Vet. Akad. Handl. 1805 

 och Tractatio Anatomica de sedibus Materiarum immediata- 

 rum in plantis, Ups. 1806, 1807. 



Efter hemkomsten 1814 hvilade han med all rätt på 

 sina lagrar*). Det nya lif och det rastlösa framskridande, 

 som efter allmänna freden inträdde, öfverensstämde icke med 

 hans redan stadgade åsigter, så att hans Flora Suecica (Ups. 

 1824 — 1826) i flera delar kan sägas vara antiquerad, redan 

 då den utkom. I Sverige gällde den likväl länge som en 

 kanonisk bok, men utträngdes, sedan andra upplagan af 

 Hartmans Skandinaviska Flora utkommit**). Med Wahlen- 

 berg kan man anse det strängt Linnéanska seklet afslutadt. 

 Han ansåg ock sig sjelf som den sista -»äkta Linnéanen», 

 och genom sin stränga konservatism var han strängare Lin- 

 nean än Linné sjelf, ty denne var hela sitt lif progressiv. 

 Detta förklarar, hvarföre han bibehöll åtskilliga Linnéanska 

 slägten och arter (Tornientilla, Veronica maritima, ht/brida, 



*) Rättare sagdt: han egnade sig uu åt Geologiska studier; väl- 

 bekant är hans afhaudling i Svea om Svenska jnrdms bildning 

 , och afhandUncj om Tvilnbitcrna i Ups. Vet. Soc. Handl. VIII. 

 **) Att första upplagan, samtidig med Wahlenbcrgs Fl. Vpsalicnais, 

 var ett omoget ungdomsarbete, erkände författaren sedermera 

 sjelf. Den föranledde en ytterst bitter polemik mellan förfat- 

 taren och Wahlenberg. Men sedermera har Hartman för hvarje 

 ny upplaga med varsam och granskande hand tillegnat sig alla 

 nyare framsteg, så att den för närvarande säkert är en af de 

 bästa speciaifloror, något land eger. P'ör hela Skandinavien 

 är J. Lauffrs nau.4:e Flora ett värdigt complement till den- 

 samma. 



