Den Linnéanska Botanikens förhållande till 

 den nuvarande*). 



»Den gamla tiden är oss kär», den Linnéanska tiden, 

 då Botaniken var enkel, bestämd och helgjuten; då den med 

 förbiseende af en mängd otillräckligt kända enskildheter, som 

 nu göra vetenskapen utsväfvande (diffus) och vacklande, en- 

 dast upptog det på vetenskapens dåvarande ståndpunkt vissa 

 och allmänt erkända och företrädesvis afsåg det för all- 

 männa bildningen och praktiska lifvet vigtiga. För att vinna 

 denna lättfattlighet och fasthet måste det enskilda tycket 

 underkasta sig lagar, fastställda genom högre begåfvade 

 siares uppfattning af naturen. I våra dagar, då ingen auk- 

 toritet mera erkännes, är någon likstämmighet i åsigter icke 

 möjlig. Det är derföre, som man icke utan grund lägger 

 Naturalhistorien såsom läroämne till last den oupphörliga 

 förändring den är underkastad, den subjektivitet i åsigter, 

 som allt mer och mer gör sig gällande, och många bland 

 dem, som villigt erkänna, att naturvetenskaperna till det oänd- 



*) Utförligare bearbetning af en i tidskriften Botaniska Notiser 

 1857 införd uppsats. 



