111 



den på en till klart medvetande stegrad känsla (tro), en 

 upparbetad siare förmåga, som med vår tids utbildade hjelp- 

 medel gått förlorad och endast kan blifva högre begåfvade 

 naturers lott. Vetenskapen blef derigenom dogmatisk, och 

 Linné benämnde dem, som afveko från hans åsigter, rent ut 

 för kättare i Botaniken. Men sedan nu all auktoritetstro 

 (ett nödvändigt villkor för all supranaturalism) försvunnit, 

 och vetenskapen blifvit kommunistisk, är ej längre möjligt 

 framgå på denna bana; det vore i flera fall genom de nya 

 och förbättrade hjelpmedel, vi vunnit, icke ens nyttigt. De, 

 som beklaga detta förhållande, måste inse, att detta är ett 

 villkor för allt högre framskridande, och trösta sig med Ba- 

 cos ord: »half kunskap afleder från, hel kunskap återför till 

 sanningen». Afven flera frågor, som med supranaturalism 

 eller rationalism icke synas stå i något omedelbart samband, 

 utgå ytterst derifrån, t. ex. antingen man med Linné och 

 de äldre utgår från det högsta och fullkomligaste, eller från 

 det lägsta och ofullkomligaste, som samtiden yrkar*) — an- 



*) För oss synes det lika klart, att man vid framslällningen af 

 (Växtrikets yencliska utveckling måste utgå från det lägsta till 

 det fullkomligaste, hvilket dock måste vara kändt såsom det 

 mål, till hvilket hela utvecklingen sträfvar, som att man vid 

 framslällniru/cn af växtriket som ett afsluladt faklum eller i ett 

 praktiskt system måste från det högsta nedstiga till det lägsta. 

 Det förra är att jeraföra med ett lands historia, det senare 

 med dess geografi, hvaruti man utgår från hufvudstaden. Från 

 äldre tider har man ock ansett växternas slägtskap bäst ut- 

 tryckas under bilden af en karta. Vid framställning af sol- 

 systemet utgår man från solen, men vid framställningen af dess 



