114 

 drade yttre förhållanden under olika skapelseperioder ut- 

 bildat sig till fullkomligare former, och att många n. v. ar- 

 ter nedstämma från en utgången stamart. Denna åsigt har 

 nu af Lijell fullständigt blifvit bevisad, och Darwin har för 

 tydningen af den organiska skapelsen under olika Geologi- 

 ska formationsperioder lemnat vigtiga antydningar, ehuru de 

 icke, hvilket ock Darwin sjelf anmärker, på n. v. empiriska 

 speciesbestämning ega något inflytande. Ehuru en del nyare 

 (Voigt m. fl.) sökt förklara växternas uppkomst på mate- 

 rialistiskt sätt, torde likväl flertalet af n. v. Naturforskare 

 medgifva, hvad ock De CandoLle i sin Geogr. Datan, antager, 

 att inga ■ kända telluriska, hvarken fysiska eller kemiska, 

 krafter kunna förklara uppkomsten af någon organism, utan 

 att man måste antaga en supranaturell impuls. Hufvud- 

 frågan för närvarande är, antingen man med Linné skall 

 för hvarje art antaga blott en stamplanta eller åtminstone 

 en enda utgångspunkt (dock icke, som Linné, en gemensam 

 för alla) — eller att samma art, liksom samma slägte, sjelf- 

 ständigt uppstått i ofta vida skiljda länder. Schouw m. fl. 

 sluta sig till den senare åsigten, och jag antager den obe- 

 tviflad. Afven De Candolle i anf. arbete antager flera centra 

 för samma arts utbredning*). Medgifves detta, så förfalla 



") Omöjligt synes förklara Aiicmisia; nnrvcglrtr förflyttuing från 

 Dovre till klippiga bergen i N. Amerika, Ar/ciuisiw luciniaice, 

 Coricis oblnsal(v m. fl. vandring till Öland frän aflägsnaste Si- 

 birien, helst då den stora Ryska slätten icke eger någon enda 

 lokal, der de skulle kunna växa, hundradetals likartade exem- 

 pel att förtiga. På högslätterna i S. Amerika finnas våra van- 



