118 



ka endast för uppfinnaren sjelf kunna ega värde som sin 

 subjektiva uppfattning, kan vetenskapen icke undvara en 

 djupare filosofisk grundläggning för de allmänna grundsat- 

 serna, utan att blifva vacklande och full af inre motsägel- 

 ser. De flesta n. v. Botanister torde i sina filosofiska åsig- 

 ter stå pä Kantiansk grund. 



Linnés Philosophia Botanica innehåller icke filosofi i 

 vanlig mening, utan, jemte en öfversigt af vetenskapens lit- 

 teratur och terminologi, hufvudsakligen lagarne for namn- 

 gifning och Botanikens formella framställning, eller hvad 

 man nu kallar dess Taxonomi. Visserligen framställas, syn- 

 nerligast undei* rubrikerna Sexus et Characteres, fysiologiska 

 och biologiska satser såsom aforismer, fastän utan filosofisk 

 deduktion ; men Linnos systematiska geni ordnar allt, hvad 

 det berör, till ett helt. Det hvaruti den ännu är oöfver- 

 träffad är den concisa framställningen, en art stenstil, som, 

 ehuru enkel och lättfattlig, genom en ny tanka i hvarje 

 punkt alltjemt tager läsarens uppmärksamhet i anspråk i 

 motsats till vår tids mångordighet. Linnés Pliilusophia Bo- 

 tanica erböd derigenom för sin tid en ypperlig grundval för 

 föreläsningar och var ännu i författarens ungdom snart sagdt 

 enda läroboken. I våra dagar är den väl dertill ej tillräck- 

 lig, dä åsigterna i flera delar förändrats, växtanatomien (Hi- 

 stologien) och fysiologien*) gjort stora framsteg, och kryp- 



*) Man kau med skäl benämna vår tid mikroskopismeus tidehvarf, 

 under hvilken andra vetenskapens delar bhfva ofta tillbakasatta. 

 Detta är en naturlig följd deraf, att denna gren förut blifvit 



